(untitled) (Світ фінансів, 2024)
Вступ. Для вирішення проблем, пов’язаних із людською діяльністю, яка шкодить екології, країни запроваджують різні податки і збори. Враховуючи їх законодавче регулювання й обов’язковий характер, вони стали дієвим інструментом для інтернаціоналізації екологічних зовнішніх ефектів, але використання виключно фактора примусу й тиску на суб’єктів екологічних податків та використання державою його як джерела надходжень не сприяє забезпеченню сталого розвитку суспільства. Тому аналіз поточного стану розвитку екологічного оподаткування й механізму, що забезпечить раціональне природокористування, мають важливе значення в умовах сьогодення. Мета – проаналізувати існуючий механізм бюджетно-податкового регулювання природокористування та обґрунтувати пропозиції щодо його подальшого вдосконалення відповідно до вимог сьогодення. Методи. У дослідженні тенденцій екологічного оподаткування для аналізу механізму їх справляння використано наступні методи: синтез, узагальнення, конкретизація, статистичні, графічні. Результати. Проаналізовано частки екологічних податків у структурі ВВП країн ЄС та України. Встановлено, що до основних рис екологічних податків доцільно відносити: податкову ставку, стимулювання використання відновлювальних ресурсів, зменшення споживання шкідливих речовин, фінансування заходів з охорони навколишнього середовища, створення економічних інсентивів. Наведено переваги й недоліки екологічних податків з погляду платників податків, органів державної влади та з позиції суспільного блага. Розглянуто принципи, якими регулюється інститут екологічного оподаткування. Наведено основні компоненти податкового механізму (ставки податків, об’єкт оподаткування, обов’язки й облік, інсентиви, збори, контроль і виконання). Запропоновано авторське бачення побудови податкового механізму регулювання природокористування, який охоплює бюджетотворчу та розподільчу функції. Висновки. Запровадження ефективного бюджетно-податкового механізму регулювання природокористування потребує ретельного врахування специфічних екологічних проблем, економічних умов та нормативно-правової бази конкретної країни. Раціональним є функціонування такого механізму, який орієнтуватиметься не лише на наповнення дохідної складової, а й на їх використання на природоохоронні заходи.