(untitled) (Світ фінансів, 2025)
Вступ. У сучасних умовах глобалізації та прискорених технологічних змін визначальним чинником економічного розвитку стає не стільки фізичний чи природний капітал, скільки якість людського капіталу. Україна, перебуваючи в стані післявоєнного відновлення, стикнеться з подвійним викликом: з одного боку – руйнування промисловості, демографічні втрати та міграція, а з іншого – потреба інтегруватися в глобальну економіку знань. Це зумовлює необхідність переосмислення ролі освіти й інновацій як ключових ресурсів сталого розвитку й конкурентоспроможності. Мета – обґрунтувати необхідність переходу від сировинної моделі розвитку України до моделі, заснованої на людському капіталі, інноваціях та економіці знань, проаналізувати історичні і сучасні приклади взаємозв’язку між розвитком освіти, технологічними трансформаціями й економічним зростанням. Результати. Розглянуто роль інновацій та людського капіталу в процесі переходу України від сировинної економіки до економіки знань у контексті післявоєнного відновлення. Показано, що механічне копіювання інституцій розвинених держав без урахування культурних і соціальних особливостей часто не забезпечує стійкого результату. Наголошено на ключовій ролі внутрішніх чинників – активності громадян, підприємців та інноваторів у формуванні нових ринків, продуктів і робочих місць. Проаналізовано історичну еволюцію людського капіталу та зміну вимог до освіти під впливом промислових революцій. Доведено, що для забезпечення довгострокового процвітання Україна має орієнтуватися на інвестиції у людський капітал, розвиток креативних індустрій, агропереробки, ІТ і наукових досліджень. Визначено, що головним ресурсом відновлення й інтеграції у глобальну економіку знань є не природні багатства, а освічені, креативні та підприємливі люди. Introduction. In the context of globalization and accelerated technological change, the key driver of economic development is no longer physical or natural capital, but rather the quality of human capital. For Ukraine, which is undergoing post-war recovery, this presents a dual challenge: on the one hand, the destruction of industry, demographic losses, and large-scale migration, and on the other hand, the urgent need to integrate into the global knowledge economy. This situation requires a fundamental rethinking of the role of education and innovation as strategic resources for sustainable development and national competitiveness. The purpose of thе article is to substantiate the necessity of Ukraine’s transition from a resource-dependent model of development to one based on human capital, innovation, and the knowledge economy, to analyze historical and contemporary examples of the interrelation between education, technological transformations, and economic growth. Results. The study examines the role of innovation and human capital in Ukraine’s transition from a resource-based economy to a knowledge economy in the context of post-war recovery. It is shown that the mechanical replication of institutions from developed countries without considering cultural and social specificities often fails to deliver sustainable outcomes. Emphasis is placed on the crucial role of internal factors – the activity of citizens, entrepreneurs, and innovators – in shaping new markets, products, and jobs. The historical evolution of human capital and the changing requirements for education under the influence of industrial revolutions are analyzed. The findings demonstrate that, in order to ensure long-term prosperity, Ukraine must prioritize investment in human capital, the development of creative industries, agro-processing, IT, and scientific research. It is determined that the main resource for recovery and integration into the global knowledge economy is not natural wealth, but educated, creative, and entrepreneurial people. Публікацію підготовлено у рамках виконання Науково-дослідної роботи на тему: “Формування людського, креативного та інтелектуального капіталу в умовах економіки знань” в університеті м. Ювяскюля.