ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ФІНАНСОВОЇ САМОДОСТАТНОСТІ ТЕРИТОРІАЛЬНИХ ГРОМАД: ДОСВІД КРАЇН ЄС (Світ фінансів, 2022)
Вступ. Реформування адміністративно-територіального устрою на базовому рівні та системи публічного управління в Україні у 2014–2020 рр. відбувалося з урахуванням досвіду країн ЄС щодо децентралізації адміністративних і фінансових повноважень на користь місцевого самоврядування. Сьогодні перший етап реформування завершено, територіальні громади, як базові ланки адміністративно-територіального устрою, створені на усій території України; також відбувся перерозподіл видаткових повноважень та дохідних джерел між різними рівнями управління. На часі – питання забезпечення фінансової самодостатності територіальних громад на довгострокову перспективу. Як показує досвід децентралізації в європейських країнах, цей процес надто тривалий. Загалом завдання, які сьогодні стоять перед Українською державою та місцевим самоврядуванням зокрема, ці країни уже вирішили з тією чи іншою мірою ефективності, що дає підстави говорити про можливість адаптації набутого досвіду до українських реалій.Мета – проаналізувати європейські практики забезпечення фінансової самодостатності базових адміністративно-територіальних формувань задля подальшої адаптації найбільш результативних до українських умов.Результати. Досліджено практику розвитку системи публічних фінансів на засадах децентралізації у країнах ЄС, виявлено різницю між рівнями децентралізації територіальних громад у різних країнах та тенденцію до перевищення рівня децентралізації видатків над рівнем децентралізації доходів. Акцентовано на ключових принципах забезпечення фінансової самодостатності територіальних громад у Європейській хартії місцевого самоврядування. Обґрунтовано існування у країнах ЄС фінансової “подушки” для розвитку територіальних громад у вигляді розподілених ресурсів із наднаціональних фондів. Зважаючи на відсутність такого механізму в Україні, аргументовано потребу дослідження європейських практик акумулювання достатніх фінансових ресурсів для розвитку громади, серед яких – податки на економічну діяльність (податок на доходи, податок на прибуток підприємств, місцевий податок на підприємницьку діяльність, майнові податки на комерційну нерухомість і землю) і місцеві запозичення.