The World of Finance scientific journal was founded in May 2004 by the Department of Finance of the Ternopil Academy of National Economy. In March 2021, the founder and publisher, Western Ukrainian National University, passed the state re-registration of the scientific journal “World of Finance” (certificate of state registration of mass media KV № 24739-14679PR dated March 23, 2021). The ISSN International Center (Paris) has included the scientific journal “World of Finance” in the international register of periodicals, assigning it the international standard number (ISSN) 1818-5754 (print) and 2415-3672 (online). According to the Order of the Ministry of Education and Science of Ukraine dated 28.12.2019 No. 1643, the journal is included in the List of scientific professional publications of Ukraine of category “B”. Therefore, it is possible to publish the results of dissertations for the degrees of Doctor and Candidate of Economic Sciences. The World of Finance scientific journal is intended for professionals interested in theoretical and applied problems of economics, finance, banking and insurance, accounting and taxation, public administration and management, financial management and international finance. The editorial board accepts scientific articles on topical issues. Submitted articles should contain the results of in-depth scientific research and justification of the scientific results obtained. The topic of the article should correspond to the thematic orientation of the journal: topical issues of the theory of finance, money and credit; state and local finance; tax and fiscal policy; public administration and financial management; banking and monetary policy; financial services market and international finance. Language of the manuscript: Ukrainian. Publication frequency: 4 times a year. DOI: https://doi.org/10.35774/sf The collection is indexed in international catalogs and science-based databases: Index Copernicus WorldCat Google Scholar Library of Congress (Washington DC 20540 United States) Online Catalog, National library of Ukraine Vernadsky
THE IMPACT OF AUTOMOTIVE MARKET TRANSFORMATION ON THE MACROECONOMIC STABILITY OF NATIONAL ECONOMIES
Вступ. У сучасних умовах автомобільний ринок зазнає системної трансформації під впливом електрифікації транспорту, цифровізації виробництва, посилення екологічних вимог та змін у споживчих моделях. Ці процеси мають вплив не тільки на автомобільну галузь, а й на макроекономічну стабільність національних економік окремих країн. Наслідками такої трансформації є перерозподіл інвестицій, структурні зміни на ринку праці, реформування податкової системи та зміна зовнішньоекономічних орієнтирів. Мета – обґрунтувати вплив трансформації автомобільного ринку на параметри макроекономічної стабільності національних економік, визначити основні виклики і ризики, що пов’язані зі зміною технологічної, фіскальної та виробничої структури галузі, а також узагальнити міжнародний досвід для визначення основних векторів державної політики, спрямованої на забезпечення макроекономічної стабільності в умовах структурної перебудови транспортного сектору. Результати. Розкрито вплив структурної трансформації автомобільного ринку на ключові макроекономічні параметри: інфляцію, зайнятість, державні фінанси, зовнішньоекономічну рівновагу, валютну стабільність, інвестиційну активність, а також соціальну й екологічну безпеку. Проаналізовано коротко- та довгострокові ефекти трансформації. Розглянуто досвід Норвегії, Німеччини, Китаю, США, Великої Британії, які демонструють різні підходи до фіскального стимулювання та регуляторної адаптації автомобільної промисловості в умовах трансформації. Встановлено, що найуспішніші моделі передбачають поєднання короткострокових стимулів для споживачів та виробників із довгостроковими структурними реформами у сфері оподаткування, підтримки зайнятості, розвитку внутрішнього виробництва та інфраструктури. Висновки. Узагальнюючи результати дослідження, сформульовано комплекс рекомендацій щодо державної політики, спрямованої на забезпечення макроекономічної стабільності в умовах трансформації автомобільного ринку. До ключових напрямів такої політики віднесено: модернізацію фіскальної системи; стимулювання перекваліфікації працівників; локалізацію виробництва електротранспорту та його компонентів; створення сприятливих умов для довгострокових інвестицій; підтримку валютної та зовнішньоекономічної рівноваги; забезпечення справедливого доступу до нових транспортних технологій. Introduction. The automotive industry is undergoing a transformation driven by technological progress, environmental demands, and shifting economic conditions. These changes have significant macroeconomic implications, affecting employment, inflation, fiscal systems, trade balance, and investment. The purpose of the article is to analyze the influence of automotive market transformation on parameters of macroeconomic stability of national economies, to identify the main challenges and risks associated with changing the technological, fiscal and production structure of the industry, and to summarize the international experience to develop directions of public policy aimed at ensuring macroeconomic stability in the context of structural restructuring of the transport sector. Results. The research shows that the structural shift in the automotive sector requires a rethinking of fiscal, monetary, investment, and social policies. It identifies short-term risks such as inflationary pressure, unemployment, and fiscal losses, alongside long-term opportunities including innovation-driven growth, energy security, and improved environmental outcomes. The experience of leading foreign automotive market leaders illustrates diverse but effective combinations of consumer incentives and long-term reforms. Conclusions. The study concludes that macroeconomic stability amid automotive transformation depends on a balanced short-term of policy responses and long-term development strategies, supported by proactive and adaptive state governance.
ECONOMICS AND INTERNATIONAL ECONOMIC RELATIONS
automotive market, macroeconomic stability, structural transformation, electromobility, state regulation.
ARTIFICIAL INTELLIGENCE AS A WEAPON IN INTERNATIONAL TRADE: ALGORITHMIC SOVEREIGNTY AND CONTROL OVER STRATEGIC RESOURCES IN THE ERA OF GEO-ECONOMIC WARS
Вступ. У сучасному світі геоекономічних війн штучний інтелект (ШІ) перетворюється на потужну зброю в міжнародній торгівлі, де боротьба за контроль над стратегічними ресурсами – даними, алгоритмами та напівпровідниками – визначає суверенітет держав. Торгівельні конфлікти, такі як американо-китайські “чіп-війни”, демонструють, як ШІ не просто оптимізує процеси, а слугує інструментом для нав’язування залежності, посилення нерівності та фрагментації глобальної економіки. Мета – обґрунтувати теоретичний концепт алгоритмічного суверенітету як ключового інструменту контролю над стратегічними ресурсами в міжнародній торгівлі, з фокусуванням на трендах геоекономічних війн, включаючи розробку фреймворку оцінки (індексу алгоритмічного суверенітету) та пропозиції глобальних регуляторних механізмів для балансу між інноваціями та безпекою. Результати. Проаналізовано концепт “алгоритмічного імперіалізму” як еволюцію геоекономіки, де ШІ стає інструментом неоколоніального контролю. Розроблено оригінальний індекс IAS для оцінки суверенітету країн, застосований до кейсів США, Китаю, ЄС та України. Аргументовано виклики ШІ в торгівлі, включаючи алгоритмічну війну та ескалацію конфліктів, з прогнозами втрат до 10 трлн дол. США до 2030 р. Запропоновано “Глобальний AI-пакт” як механізм регуляції, з рекомендаціями для мінімізації ризиків. Висновки. Дослідження доводить, що алгоритмічний суверенітет є стратегічною необхідністю для збереження конкурентоспроможності в геоекономічних війнах. IAS як інструмент оцінки та “Глобальний AI-пакт” забезпечать баланс між інноваціями та безпекою, зменшуючи фрагментацію торгівлі. Для України це диктує необхідність інвестицій у локальні AI-кадри та інфраструктуру, що сприятиме стійкості та інтеграції у глобальні ланцюги. Синергія теоретичного аналізу та практичних рекомендацій робить ШІ не загрозою, а можливістю для сталого розвитку. Introduction. In today’s world of geo-economic wars, artificial intelligence (AI) is becoming a powerful weapon in international trade, where the struggle for control over strategic resources – data, algorithms, and semiconductors – determines the sovereignty of states. Trade conflicts, such as the US-China “chip wars,” demonstrate how AI not only optimizes processes but also serves as a tool for imposing dependence, exacerbating inequality, and fragmenting the global economy. The purpose of the article is to substantiate the theoretical concept of algorithmic sovereignty as a key instrument for controlling strategic resources in international trade, with a focus on trends in geo-economic wars, including the development of a framework for assessing (algorithmic sovereignty index) and proposals for global regulatory mechanisms to balance innovation and security. Results. The article analyzes the concept of “algorithmic imperialism” as an evolution of geoeconomics, where AI becomes a tool of neocolonial control. An original IAS index for assessing the sovereignty of countries has been developed and applied to the cases of the US, China, the EU, and Ukraine. The “dark side” of AI in trade is argued, including algorithmic warfare and conflict escalation, with losses projected to reach $10 trillion by 2030. A “Global AI Pact” is proposed as a regulatory mechanism, with recommendations for risk minimization. Conclusions. The study proves that algorithmic sovereignty is a strategic necessity for maintaining competitiveness in geo-economic wars. The IAS as an assessment tool and the Global AI Pact will ensure a balance between innovation and security, reducing trade fragmentation. For Ukraine, this dictates the need to invest in local AI talent and infrastructure, which will promote sustainability and integration into global chains. The synergy of theoretical analysis and practical recommendations makes AI not a threat but an opportunity for sustainable development.
artificial intelligence, geoeconomic wars, algorithmic sovereignty, strategic resources, international trade, algorithmic imperialism, digital protectionism, global AI pact, international trade.
FORMS OF IMPLEMENTING PREFERENTIAL TRADE: ASYMMETRIES OF MODERN TRADE POLICY
Вступ. У сучасному глобалізованому світі міжнародна торгівля відіграє ключову роль в економічному розвитку держав. Поряд із багатосторонніми торговельними угодами, що укладаються в рамках Світової організації торгівлі (СОТ), значного поширення набули двосторонні та регіональні торговельні домовленості. Серед найпоширеніших форм таких домовленостей виокремлюють регіональні торговельні угоди (РТУ) та преференційні торговельні домовленості (ПТД). Хоча ці терміни часто синонімізуються, між ними існують суттєві концептуальні та практичні відмінності, що потребують детального аналізу. Актуальність дослідження цих форм торговельних домовленостей зумовлена зростанням їх кількості та впливу на світову торговельну систему. Мета – узагальнити форми реалізації сучасної торговельної політики, спричинені підвищеним запитом на преференційну торгівлю в умовах боротьби із глобальними асиметріями економічного розвитку. Результати. Запропоновано авторський підхід до порівняння РТУ та ПТД, що уможливить уникнення термінологічних апроксимацій, які призводять до викривлення інформації про стан реалізації міжнародної торговельної політики. Зазначено, що Угода про асоціацію з ЄС містить елементи обох типів домовленостей, що створює можливості для поглиблення торговельної інтеграції з європейськими партнерами при збереженні гнучкості у відносинах з іншими країнами світу. Висновки. Доведено, що регіональні торговельні угоди та преференційні торговельні домовленості – це два різні, але взаємопов’язані інструменти міжнародної торговельної політики. Необхідна нова теоретична парадигма розуміння взаємодії між багатостороннім та регіональним торговельними режимами, де СОТ розглядають не як альтернативу РТУ, а як тригер становлення успішних преференційних угод. При осмисленні асиметрій міжнародного економічного розвитку слід комбінувати геополітичний аналіз з вивченням емпіричних даних про торговельні потоки, демонструючи тим самим, що торговельні режими функціонують як інструменти виховання геополітичних союзників. Розглянуто концепцію життєвого циклу торговельних режимів. Акцентовано на необхідності балансування між різними торговельними режимами відповідно до стадії розвитку країни, геополітичного позиціонування та мінливого глобального контексту. Introduction. In today’s globalized world, international trade plays a key role in the economic development of countries. Along with multilateral trade agreements concluded within the framework of the World Trade Organization, bilateral and regional trade agreements have become widespread. Among the most common forms of such agreements are regional trade agreements and preferential trade arrangements. Although these terms are often used synonymously, there are significant conceptual and practical differences between them that require detailed analysis. The relevance of studying these forms of trade agreements is due to their increasing number and impact on the world trading system. The purpose of the article is to analyze the forms of implementation of modern trade policy, caused by the increased demand for preferential trade in the context of combating global asymmetries of economic development. Results. The presented work proposes an author’s approach to comparing RTAs and PTAs, which will make it possible to avoid terminological approximations that lead to distortion of information about the state of implementation of international trade policy. It is noted that the The Association Agreement between the European Union and Ukraine, including a Deep and Comprehensive Free Trade Area (DCFTA), contains elements of both types of agreements, which creates opportunities for deepening trade integration with European partners while maintaining flexibility in relations with other countries of the world. Conclusions. The research proves that regional trade agreements and preferential trade arrangements are two different but interrelated instruments of international trade policy. A new theoretical paradigm is needed to understand the interaction between multilateral and regional trade regimes, where the WTO is considered not as an alternative to RTA, but as a trigger for the formation of successful preferential agreements. When understanding the asymmetries of international economic development, geopolitical analysis should be combined with the study of empirical data on trade flows, thereby demonstrating that trade regimes function as tools for nurturing geopolitical allies. The concept of the life cycle of trade regimes is considered. The emphasis is on the need to balance between different trade regimes in accordance with the stage of development of the country, geopolitical positioning and changing global context.
most-favored-nation, preferential trade, effects, mechanisms, regional trade agreements, trade asymmetry, trade policy, preferential trade arrangements, USMCA, ACP countries.
FORMATION OF A NEW FINANCIAL ARCHITECTURE AMID THE DIGITALIZATION OF THE GLOBAL ECONOMY AND THE TRANSFORMATION OF THE WORLD ORDER
Вступ. На початку ХХІ ст. глобальна економіка зазнає багатовимірної трансформації, у межах якої технологічні інновації нашаровуються на геополітичні зрушення світового порядку. Розриви у глобальних ланцюгах доданої вартості, посилення геоекономічної фрагментації та кумуляція полікриз (безпекових, енергетичних, кліматичних, макрофінансових і кібернетичних) виявили межі Бреттон-Вудської конструкції міжнародних фінансів та дієздатності класичних інститутів глобального управління. Водночас стрімка цифровізація, зокрема розвиток цифрових валют центральних банків (CBDC), децентралізованих фінансових платформ (DeFi), відкритого банкінгу, токенізації активів та алгоритмічного нагляду (RegTech/SupTech), змінює механізм створення й перерозподілу фінансової вартості, підриваючи усталені моделі фінансового суверенітету, міжнародної ліквідності та довіри до резервних валют. У підсумку формується нова фінансова архітектура, що спирається на управління даними як стратегічним активом, інтероперабельність цифрових інфраструктур, актуалізуючи водночас виклики кіберстійкості, регуляторного арбітражу та екстериторіальності комплаєнсу. Мета – обґрунтувати системні детермінанти формування нової фінансової архітектури в умовах цифровізації глобальної економіки і трансформації світового порядку, визначити напрями адаптації України до нових геоекономічних і геополітичних реалій. Результати. Спираючись на міждисциплінарну методологію і поєднуючи порівняльно-інституційний, системний та сценарний підходи, уточнено поняття “нова фінансова архітектура”, ідентифіковано ключові драйвери її формування (технологічні, інституційні, безпекові, геоекономічні) та запропоновано стратегічні орієнтири державної політики. Окрему увагу приділено Україні як кейсу відкритої економіки в умовах війни та євроінтеграційного курсу. Проведено сценарний аналіз (інерційний vs. форсований) і обґрунтовано доцільність форсованого курсу, що передбачає цифровізацію фінансів, розвиток кіберфінансової індустрії та цифрової інфраструктури. Показано, як прискорена модернізація регулювання та інтеграція до європейського й глобального фінансового простору можуть зменшити уразливість, підвищити макроекономічну стійкість і посилити фінансовий суверенітет у новій конфігурації світового порядку. Висновки. Цифровізація глобальної економіки і трансформація світового порядку зумовлюють неминучий перехід до інклюзивної, технологічно сумісної та стійкої фінансової архітектури. Для України це можливість зміцнити макроекономічну стійкість і фінансовий суверенітет через інвестиції у дані та інфраструктуру, модернізацію регулювання, підвищення кіберстійкості та поглиблення інтеграції з європейським і глобальним фінансовим простором. Introduction. At the outset of the twenty-first century, the global economy has been undergoing a multidimensional transformation in which technological innovations overlay geopolitical shifts in the world order. Disruptions to global value chains, intensified geo-economic fragmentation, and the accumulation of “polycrises” (security, energy, climate, macro-financial, and cyber) have exposed the limits of the Bretton Woods construct of international finance and the effectiveness of classical institutions of global governance. At the same time, rapid digitalization – specifically the development of central bank digital currencies (CBDC), decentralized finance (DeFi), open banking, asset tokenization, and algorithmic supervision (RegTech/SupTech) – is reshaping the mechanisms of value creation and distribution in finance, undermining established models of monetary/financial sovereignty, international liquidity, and trust in reserve currencies. As a result, a new financial architecture is emerging that relies on data governance as a strategic asset and on the interoperability of digital infrastructures, while simultaneously foregrounding challenges of cyber-resilience, regulatory arbitrage, and the extraterritoriality of compliance. The purpose of the article is to substantiate the systemic determinants of the formation of a new financial architecture in the context of the digitalization of the global economy and the transformation of the world order, and to identify directions for Ukraine’s adaptation to the new geo-economic and geopolitical realities. Results. Drawing on an interdisciplinary methodology and combining comparative-institutional, systems, and scenario approaches, the paper refines the concept of a “new financial architecture”, identifies the key drivers of its formation (technological, institutional, security-related, and geo-economic), and proposes strategic guidelines for public policy. Particular attention is paid to Ukraine as a case of an open economy operating under conditions of war and European integration. A scenario analysis (inertial vs. accelerated) substantiates the feasibility of an accelerated course entailing the digitalization of finance and the development of a cyberfinancial industry and digital infrastructure. The paper shows how accelerated regulatory modernization and deeper integration into the European and global financial space can reduce vulnerabilities, strengthen macroeconomic resilience, and reinforce financial sovereignty within the new configuration of the world order. Conclusions. The digitalization of the global economy and the transformation of the world order make a transition to an inclusive, technologically interoperable, and resilient financial architecture inevitable. For Ukraine, this represents an opportunity to bolster macroeconomic resilience and financial sovereignty through investments in data and infrastructure, regulatory modernization, enhanced cyber-resilience, and deeper integration with the European and global financial space.
new financial architecture, global economy, digitalization, CBDC, DeFi, open banking, artificial intelligence, polycrisis, global trends in digital transformation, geo-economic fragmentation, financial sovereignty, macroeconomic resilience, states’ geo-economic strategies, asymmetries of the digital space, new world order.
CONCEPTUAL APPROACHES TO THE INTERPRETATION AND MEANING OF GENETIC INFORMATION FOR INSURANCE RISK ASSESSMENT
Вступ. Досліджено теоретичні підходи до визначення та ролі генетичної інформації для оцінки страхових ризиків з урахуванням особливостей, умов і практики функціонування страхових ринків як в Україні, так і за кордоном. Систематизовано умови та фактори, які необхідно враховувати під час застосування генетичної інформації людини для оцінки її страхових ризиків у сферах страхування життя та страхування на випадок хвороби (зокрема, медичному страхуванні). Мета – обґрунтувати концептуальні підходи до визначення та ролі генетичної інформації для оцінки страхових ризиків, пов’язаних із життям і здоров’ям. Результати. Доведено, що в сучасних умовах можливості технологій генетичних досліджень є дієвим інструментом оцінки страхових ризиків, пов’язаних із життям та здоров’ям, та/або для обґрунтування будь-яких інших умов договорів страхування життя та страхування на випадок хвороби (зокрема, медичного страхування). Відповідно до результатів дослідження обґрунтовано концептуальні підходи до визначення та класифікації генетичної інформації людини для оцінки її страхових ризиків. Запропоновано генетичну інформацію заявника на страхування поділяти на два блоки, де перший охоплює результати генетичного аналізу заявника на страхування та його запити на проведення таких генетичних досліджень; а другий – дані про його сімейну медичну історію, яка містить аналогічну інформацію про членів сім’ї заявника на страхування (зокрема, результати генетичних аналізів; прояв у них симптомів захворювань чи порушень стану здоров’я тощо). Встановлено, що для різних страхових ризиків (смерть, зокрема та, яка настала внаслідок захворювання; гостре захворювання, що виявлено вперше в житті під час дії договору страхування; загострення хронічного захворювання; виникнення критичних захворювань) різною буде і роль генетичної інформації, яку використовують для їх оцінки. Висновки. Проведено теоретичні дослідження української та міжнародної практики визначення та ролі генетичної інформації для оцінки страхових ризиків. Запропоновано концептуальні підходи до визначення генетичної інформації для цілей андерайтингу. Встановлено, що з метою найбільш ефективної та якісної оцінки страхових ризиків доцільно використовувати ту генетичну інформацію, яка буде найбільш релевантною до відповідних страхових ризиків. Обґрунтовано необхідність під час застосування генетичної інформації для оцінки страхових ризиків врахувати такі особливості, як вид страхового ризику, що оцінюється (смерть та/або захворювання – моногенне чи полігенне); строк дії страхового договору; вік та стать заявника на страхування тощо. Introduction. The research paper explores theoretical and practical approaches to the definition and meaning of genetic information for insurance risks assessment. The purpose of the article is to empirically examine the definition and meaning of genetic information for insurance risks assessment regarding the life and health insurance products. Results. According to the research results, the article substantiates conceptual approaches to defining and classifying a person’s genetic information for assessing their insurance risks. It is proposed to divide the genetic information of an insurance applicant into two blocks, where the first mainly includes the results of genetic analyses of the insurance applicant himself and his requests for such genetic research. At the same time, it is proposed to include data on the insurance applicant’s family medical history in the second block of genetic information. Furthermore, as a result of the study, it was found that for different insurance risks; acute illness detected for the first time in life during the validity of the insurance contract; exacerbation of a chronic illness; occurrence of critical illnesses) the role of genetic information, which is used to assess them, will be different. Conclusions. The research paper proposes conceptual approaches to defining genetic information for underwriting purposes. The study found that for the high-quality assessment of insurance risks, it would be advisable to use the genetic information to the relevant insurance risks. This study substantiates the need to take into account such features when using genetic information to assess insurance risks, such as the type of insurance risk being assessed; the term of the insurance contract; the age and gender of the applicant for insurance, etc.
life insurance, critical illness insurance, genetic information, underwriting, insurance risk assessment, Ukraine.
LIABILITY INSURANCE FOR MINE ACTION OPERATORS: CONCEPTUAL PRINCIPLES AND DEVELOPMENT CHALLENGES IN UKRAINE
Вступ. Розглянуто концептуальні засади та проблеми розвитку страхування відповідальності операторів протимінної діяльності в Україні. Акцентовано увагу на особливостях воєнних ризиків та складності їхнього страхового покриття, визначено роль страхування відповідальності як механізму перерозподілу ризиків і гарантії відшкодування шкоди третім особам. Проаналізовано соціально-економічні наслідки впровадження страхування відповідальності операторів протимінної діяльності для розвитку аграрного сектору та національного страхового ринку. Висвітлено ключові бар’єри, які стримують його поширення, зокрема відсутність належної статистичної бази, високу вартість страхових полісів, а також низьку готовність громад і суб’єктів господарювання фінансувати страхові витрати тощо. Мета – обґрунтувати сутність, особливості та роль страхування відповідальності операторів протимінної діяльності, окреслити ключові проблеми його розвитку в сучасних умовах. Результати. Сформульовано підхід до розуміння страхування відповідальності операторів протимінної діяльності як системи економічних відносин, спрямованої на перерозподіл ризиків та компенсацію шкоди потерпілим внаслідок виконання робіт із гуманітарного розмінування територій. Визначено місце цього виду страхування у системі страхування воєнних ризиків. Сформульовано характерні ознаки страхування відповідальності операторів протимінної діяльності, до яких зараховано складність прогнозування збитків, високу ймовірність катастрофічних наслідків, тривалий часовий горизонт відповідальності, складність встановлення причинно-наслідкового зв’язку між діяльністю оператора і фактом настання збитків, високу вартість страхових полісів, наявність значної потреби у перестрахуванні, репутаційну і політичну чутливість та ін. Визначено, що страхування відповідальності операторів протимінної діяльності виконує важливу функцію колективного перерозподілу ризиків, що сприяє підвищенню довіри до процесів гуманітарного розмінування. Обґрунтовано, що розвиток цього виду страхування є передумовою для відновлення економічної активності на очищених територіях, стимулювання інвестиційної привабливості аграрного сектору та розширення можливостей національного страхового ринку. Introduction. The article examines the conceptual foundations and problems of developing liability insurance for mine action operators in Ukraine. It focuses on the specific nature of military risks and the complexity of their insurance coverage, and defines the role of liability insurance as a mechanism for risk redistribution and a guarantee of compensation for damage to third parties. The article analyses the socio-economic consequences of introducing liability insurance for mine action operators for the development of the agricultural sector and the national insurance market. The key barriers that hinder its spread are highlighted, in particular, the lack of an adequate statistical base, the high cost of insurance policies, and the low willingness of communities and businesses to finance insurance costs, etc. The purpose of the article is to reveal the essence, features and role of liability insurance for mine action operators and to outline the key problems of its development in modern conditions. Results. An approach to understanding the liability insurance of mine action operators as a system of economic relations aimed at redistributing risks and compensating victims for damage caused by humanitarian demining operations has been formulated. The place of this type of insurance in the system of war risk insurance has been determined. The characteristic features of liability insurance for mine action operators have been formulated, which include the complexity of predicting losses, the high probability of catastrophic consequences, a long liability time horizon, the complexity of establishing a causal link between the operator’s activities and the occurrence of damage, the high cost of insurance policies, the significant need for reinsurance, reputational and political sensitivity, and others. It has been determined that liability insurance for mine action operators performs an important function of collective risk redistribution, which contributes to increasing confidence in humanitarian demining processes. It is argued that the development of this type of insurance is a prerequisite for the restoration of economic activity in cleared areas, stimulating the investment attractiveness of the agricultural sector, and expanding the opportunities of the national insurance market.
liability insurance, mine action, insurance risk, war risks, agricultural sector, insurance services, insurance market.
MONETARY EVALUATION OF CORPORATE SOCIAL RESPONSIBILITY IN STRATEGIC ACCOUNTING OF A COMPANY
Вступ. В умовах посилення глобальних регуляторних вимог до сталого розвитку корпоративна соціальна відповідальність (КСВ) стає стратегічним драйвером оцінки довгострокової вартості компанії, підтримати який складно без надійного обліково-аналітичного інструментарію. Сучасна практика обліку не забезпечує повного стратегічного відображення та вартісної оцінки соціально-екологічних витрат, що зумовлює потребу у моделях інтеграції нефінансових чинників у систему стратегічного обліку. Мета – обґрунтувати концептуальні засади та розробити прикладну модель стратегічного обліку КСВ з урахуванням вартісного ефекту соціальних інвестицій. Результати. На основі аналізу даних глобальних компаній (Kering, PUMA, Philips) доведено, що стратегічна інтеграція екологічних і соціальних витрат у систему обліку супроводжується зростанням капіталізації, зменшенням ризиків та зниженням вартості капіталу. Запропоновано трирівневу модель інформаційної архітектури, яка містить первинний облік соціальної відповідальності, стратегічні метрики та вартісне моделювання. Показано, що частка соціальних витрат у виручці прямо корелює з фінансовими результатами підприємств. Висновки. Стратегічний облік є ключовим інструментом для кількісного й якісного моніторингу ефективності КСВ. Вартісна оцінка КСВ у стратегічному обліку забезпечує ухвалення більш обґрунтованих управлінських рішень, сприяє зростанню ринкової вартості компанії, посиленню лояльності стейкґолдерів та реалізації цілей сталого розвитку. Подальші дослідження мають бути спрямовані на розробку методики трансформації нефінансових показників у вартісні. Introduction. Globalization and tightening sustainability regulations have turned corporate social responsibility (CSR) into a strategic driver of long-term corporate value, yet existing management accounting rarely captures its economic contribution. The purpose of the article is to substantiate the conceptual foundations and develop an applied model of strategic CSR accounting taking into account the cost effect of social investments. Results. The research demonstrates that integration of environmental and social indicators into accounting correlates with positive financial dynamics. Case studies of Kering, PUMA, and Philips reveal a tangible link between CSR investments and market capitalization growth, efficiency gains, and capital cost reduction. A structured strategic accounting model is proposed, combining operational metrics, ESG indicators, and value projection. Conclusions. Monetizing CSR through strategic accounting enhances decision-making and investor trust, reduces informational asymmetry, and contributes to sustainable competitiveness. Future work should focus on adapting such models to the Ukrainian accounting and regulatory environment.
strategic accounting, corporate social responsibility, social costs, long-term value, non-financial reporting, social capital, monetary evaluation, management accounting.
IMPROVEMENT OF RISKS MONITORING IN THE REGISTRATION OF TAX BILLING VOUCHERS
Вступ. Податкові надходження є основним джерелом формування доходів для бюджетів на усіх рівнях. В умовах воєнного стану та спаду економічного зростання важливим є забезпечення регулярності та повноти надходження податків і зборів до бюджетів. Проте серед негативних факторів, які впливають на повноту та своєчасність надходжень, а також збільшують податкових борг, є податкові ризики, які виникають через недотримання платниками податкового законодавства. Для підвищення ефективності управління податковими ризиками ключову роль відіграє моніторинг, який має враховувати виклики воєнного часу, з якими стикаються платники податків, та бути спрямованим на мінімізацію випадків не сплати податків. Мета – проаналізувати особливості здійснення автоматизованого моніторингу ризиків, що виникають під час реєстрації податкових накладних, та обґрунтувати шляхи його удосконалення. Результати. Проаналізовано динаміку податкового боргу в Україні за 2021–2024 рр. і січень – травень 2025 р.; виявлено тенденцію до його зростання. Зазначено, що податок на додану вартість у структурі внутрішніх податків на товари та послуги становить 75%, наголошено на важливості моніторингу податкових ризиків під час його сплати. Оцінено результати проведення автоматизованого моніторингу відповідності розрахунків коригування до податкових накладних критеріям оцінки ступеня ризиків та виявлено зменшення кількості заблокованих документів на 35% за період з 01.02.2023 р. по 01.05.2025 р. Наголошено на значній кількості судових справ за позовами платників податків проти органів Державної податкової служби України щодо неправомірного ухвалення ними податкових рішень. Висновки. Визначено, що основними недоліками системи моніторингу критеріїв оцінки ризиків є: автоматичне блокування податкових накладних без попереднього аналізу ситуації; нечітке окреслення критеріїв ризиковості та ігнорування індивідуальних особливостей платника; технічні збої в роботі системи; ускладнення оскаржень неправомірних дій податкових органів і низький рівень комунікації з платниками податків. Запропоновано шляхи удосконалення моніторингу податкових ризиків, а саме: спрощення перевірки податкових накладних платників, які не є ризиковими, та автоматична реєстрація документів платників з позитивною податковою історією; посилення відповідальності працівників органів ДПС та покращення їхньої співпраці з платниками податків. Це сприятиме підвищенню ефективності моніторингу податкових ризиків та зменшенню податкового боргу. Introduction. Tax revenues are the main source of income for budgets at all levels. In conditions of martial law and a decline in economic growth, it is important to ensure the regularity and completeness of taxes and fees to the budgets. However, among the negative factors that affect the completeness and timeliness of revenues, as well as increase tax debt, there are tax risks that arise due to non-compliance with tax legislation by taxpayers. To increase the effectiveness of tax risk management, monitoring plays a key role, which should take into account the challenges of wartime that taxpayers face and be aimed at minimizing cases of non-payment of taxes. The purpose of the article is to analyze the features of automated monitoring of risks that arise during the registration of tax invoices and develop proposals for ways to improve it. Results. The dynamics of Ukraine's tax debt for 2021–2024 and January–May 2025 were analyzed and a trend towards its growth was identified. It was emphasized that VAT in the structure of internal taxes on goods and services is 75% and the importance of monitoring tax risks when paying VAT was emphasized. The results of automated monitoring of compliance of PN/RK with the criteria for assessing the degree of risks were assessed and a decrease in the number of blocked documents by 35% was identified for the period from 01.02.2023 to 01.05.2025. However, it was emphasized that there is a significant number of court cases on claims by taxpayers against the State Tax Service authorities regarding their unlawful adoption of tax decisions. Conclusions. The main shortcomings of the SMCOR were identified, which include: automatic blocking of tax invoices without prior analysis of the situation; unclear delineation of risk criteria and ignoring the individual characteristics of the payer; technical failures in the system; complications in appealing against illegal actions of tax authorities and a low level of communication with taxpayers. Ways to improve tax risk monitoring are proposed, namely: simplifying the verification of tax invoices of non-risk payers and automatic registration of documents of payers with a positive tax history; increasing the responsibility of employees of the State Tax Service and improving their cooperation with taxpayers. This will contribute to improving the monitoring of tax risks and reducing tax debt.
national revenue strategy, tax risk, tax invoice, automated monitoring, risk criteria, budget revenues, assessment of document registration suspension.
THE ROLE OF SOCIAL TRANSFERS AND SERVICES IN SHAPING SOCIAL RESPONSIBILITY
Вступ. У сучасних умовах трансформації соціально-економічних відносин особливого значення набуває переосмислення ролі держави у забезпеченні соціальної справедливості та підтримці вразливих верств населення. Зокрема, зростає потреба у підвищенні ефективності соціальних трансфертів і якості надання соціальних послуг, які виступають не лише інструментами перерозподілу ресурсів, а й важливими чинниками формування соціальної відповідальності в суспільстві. Цей процес охоплює як інституційну взаємодію між державою, бізнесом і громадянським суспільством, так і розвиток відповідального ставлення окремих індивідів до соціального добробуту. Мета – визначити особливості соціальних трансфертів і послуг, а також їхню роль у формуванні комплексу соціальної відповідальності як однієї з цілей сталого розвитку. Результати. Обґрунтовано сутність понять “соціальні трансферти” і “соціальні послуги”. Визначено особливості соціальних трансфертів і послуг в умовах цифровізації. Проаналізовано ключові тенденції сучасного розвитку соціальної сфери, а також особливості формування комплексу соціальної відповідальності у межах забезпечення сталого розвитку. Визначено роль соціальних трансфертів і послуг у формуванні соціальної відповідальності. Висновки. З’ясовано, що соціальні трансферти та послуги виконують не лише базову функцію матеріальної підтримки населення, а й відіграють ключову роль у формуванні соціально відповідальної поведінки як серед громадян, так і в межах інституційних структур. Ефективна система соціального забезпечення сприяє підвищенню довіри до державних інституцій, зменшенню рівня соціальної напруги та укріпленню соціального капіталу. Отже, соціальні трансферти та послуги варто розглядати не тільки як інструменти забезпечення базових потреб, а й як засоби довгострокового впливу на формування соціально відповідального суспільства. Подальше вдосконалення відповідних механізмів потребує комплексного підходу, що передбачає синергію зусиль держави, бізнесу та громадянського суспільства. Introduction. In the current conditions of transformation of socio-economic relations, rethinking the role of the state in ensuring social justice and supporting vulnerable segments of the population is of particular importance. In particular, there is a growing need to improve the efficiency of social transfers and the quality of social services, which are not only tools for redistributing resources, but also important factors in the formation of social responsibility in society. This process encompasses both institutional interaction between the state, business and civil society, and the development of a responsible attitude of individuals to social well-being. The purpose of the article is to determine the characteristics of social transfers and services, as well as their role in the formation of a complex of social responsibility as one of the goals of sustainable development. Results. As a result of the study, the essence of the concepts of “social transfers”, “social services”, “transfers” was determined. The features of social transfers and services in the context of digitalization were determined. The key trends in the modern development of the social sphere were analyzed, as well as the features of the formation of a complex of social responsibility within the framework of ensuring sustainable development. The role of social transfers and services in the formation of social responsibility was determined. Conclusions. The study found that social transfers and services perform not only the basic function of material support for the population, but also play a key role in shaping socially responsible behavior both among citizens and within institutional structures. An effective social security system helps to increase trust in state institutions, reduce social tension and strengthen social capital. Thus, social transfers and services should be considered not only as tools for ensuring basic needs, but also as means of long-term influence on the formation of a socially responsible society. Further improvement of the relevant mechanisms requires an integrated approach that involves synergy of efforts of the state, business and civil society.
digital transformation, digital economy, social security, inclusion, pension system, insurance, economic efficiency, digitalization, social responsibility, social transfers, services.
DEBT FINANCE THROUGH THE PRISM OF THE BEHAVIORAL APPROACH TO PUBLIC FINANCE
Вступ. Актуальність дослідження поведінкового підходу у сфері позикових фінансів в Україні зумовлена глибокими трансформаціями економіки, суспільства та публічного управління в умовах війни, кризи довіри та високої фінансової турбулентності. Традиційні економічні моделі, які виходять із припущення про раціональність усіх учасників фінансового процесу, не враховують численні психологічні, соціальні та емоційні чинники, що визначають ухвалення рішень як з боку держави, так і з боку громадян і бізнесу. Дослідження поведінкового підходу є актуальним у контексті формування стратегії післявоєнного економічного відновлення України, що передбачає врахування як інституційних обмежень, так і психологічних аспектів ухвалення рішень, дає змогу формувати стійку боргову політику, здатну відповідати потребам держави та забезпечувати стабільний економічний розвиток у довгостроковій перспективі. Мета – узагальнити та систематизувати зміст позикових фінансів; розглянути проблематику позикових фінансів через призму поведінкового виміру; виявити та обґрунтувати причини і мотиви ірраціональної фінансової поведінки суб’єктів економіки; окреслити рекомендації для ефективного управління позиковими фінансами з урахуванням поведінкового контенту. Результати. В умовах повномасштабної війни та зростання обсягів зовнішніх і внутрішніх запозичень поведінкові аспекти усіх суб’єктів економіки стають критично важливими у контексті ефективного управління державним боргом. Зокрема, спостерігається девальваційна паніка, виведення депозитів, превалювання ірраціональних рішень щодо розподілу боргових ресурсів. Водночас формування ринку військових облігацій продемонструвало, що за умови належної комунікації між учасниками спільних взаємодій, прозорості використання запозичених коштів та патріотично налаштованого соціуму можна мобілізувати значний інвестиційний ресурс для підтримки публічних фінансів країни. Висновки. Дослідження поведінкових аспектів у позикових фінансах дало змогу виявляти типові викривлення, помилки суджень, інформаційні обмеження та емоційні реакції, що впливають на макрофінансову стабільність. Урахування поведінкових аспектів є ключовим для зниження залежності від зовнішніх джерел фінансування шляхом стимулювання участі громадян і бізнесу у розвитку внутрішнього ринку запозичень. Крім того, поведінковий аналіз сприяє розробці прозорої та передбачуваної боргової політики держави, яка здатна враховувати емоційні та когнітивні реакції населення на рішення публічної влади. Introduction. The relevance of studying the behavioral approach to debt finance in Ukraine is due to the profound transformations of the economy, society and public administration in the context of war, crisis of confidence and high financial turbulence. Traditional economic models, which assume the rationality of all participants in the financial process, do not take into account the numerous psychological, social and emotional factors that determine decision-making on the part of the state, citizens and businesses. The purpose of the article is to summarize and systematize the content of debt finance; to consider the issues of debt finance through the prism of the behavioral dimension; to identify and substantiate the causes and motives of irrational financial behavior of economic entities; to outline recommendations for effective management of debt finance taking into account behavioral content. Results. In the context of a full-scale war and an increase in external and internal borrowing, the behavioral aspects of all economic agents become critically important in the context of effective public debt management. In particular, there is a devaluation panic, deposit withdrawals, and the prevalence of irrational decisions on the allocation of debt resources. At the same time, the formation of the military bond market has demonstrated that, with proper communication between participants in joint interactions, transparency in the use of borrowed funds, and a patriotic society, it is possible to mobilize a significant investment resource to support the country's public finances. Conclusions. The study of behavioral aspects in borrowed finance has made it possible to identify typical distortions, errors of judgment, information limitations and emotional reactions that affect macrofinancial stability. Taking into account behavioral aspects is the key to reducing dependence on external sources of financing by encouraging the participation of individuals and businesses in the domestic debt market.
borrowed finance, tax finance, public finance, behavioral finance, behavioral dimension, public borrowing, public debt, budget deficit.
FINANCES OF POLITICAL PARTIES IN THE CONDITIONS OF FULL-SCALE WAR: A PRAGMATIC-ANALYTICAL ASPECT
Вступ. Ухвалений наприкінці 2019 р. Виборчий кодекс України закріпив вагому роль політичних партій у формуванні представницьких органів влади. Така домінуюча роль цих суспільних інституцій у вищеозначених процесах зумовлює необхідність ґрунтовного дослідження проблем, пов’язаних з їхнім функціонуванням і розвитком. Безперечно, діяльність політичних партій та їхня участь у виборчих процесах неможлива без належного фінансування. Особливої актуальності і дискусійності нині набувають питання державного фінансування політичних партій в умовах повномасштабної війни в Україні. Відтак дослідження прагматики фінансової діяльності політичних партій в умовах воєнного стану є вкрай затребуваним і необхідним у сучасних реаліях. Мета – обґрунтувати сучасні тренди у фінансуванні політичних партій в Україні, ідентифікувати джерела фінансування і напрями використання залучених політичними партіями коштів крізь призму доцільності, економічної ефективності та законності таких дій, виокремити проблеми, пов’язані з функціонуванням політичних фінансів в Україні, та окреслити стратегічні кроки щодо їх вирішення. Результати. У статті з позиції економічної доцільності та дотримання законності проаналізовано основні джерела фінансування політичних партій в Україні та напрями використання акумульованих коштів. На основі дослідження сучасних трендів державного і приватного фінансування політичних партій акцентовано на доволі тривожній тенденції – орієнтації парламентських партій в основному на державне, а не приватне фінансування власної діяльності, виявлено окремі порушення та зловживання у залученні і використанні коштів на фінансування діяльності політичних партій в Україні й запропоновано напрями їх вирішення з урахуванням сучасних реалій. Висновки. Ідентифікація основних джерел та аналіз прагматики фінансування діяльності політичних партій в Україні уможливили виявлення “слабких місць” та певних зловживань у цій сфері й створили необхідне підґрунтя для визначення напрямів удосконалення політичних фінансів в умовах повномасштабної війни і повоєнного політичного процесу. Introduction. The Electoral Code of Ukraine adopted at the end of 2019 enshrined a significant role of political parties in the formation of representative bodies of power. Such a dominant role of these social institutions in the above-mentioned processes necessitates a thorough study of the problems related to their functioning and development. Undoubtedly, the activities of political parties and their participation in electoral processes are impossible without proper funding. The issues of state funding of political parties in the context of a full-scale war in Ukraine are becoming particularly relevant and controversial. Therefore, the study of the pragmatics of financial activities of political parties under martial law is extremely relevant and necessary in today’s realities. The purpose of the article is to substantiate modern trends in the financing of political parties in Ukraine, identify sources of financing and directions for using funds raised by political parties through the prism of feasibility, economic efficiency and legality of such actions, identify problems related to the functioning of political finance in Ukraine, and outline strategic steps to address them. Results. The article analyzes the main sources of financing for political parties in Ukraine and the use of accumulated funds from the perspective of economic feasibility and compliance with the law. Based on a study of current trends in public and private financing of political parties, it highlights a rather alarming trend – the orientation of parliamentary parties mainly towards state rather than private financing of their activities. Individual violations and abuses in the attraction and use of funds to finance the activities of political parties in Ukraine are identified, and directions for their resolution are proposed, taking into account current realities. Conclusions. Identifying the main sources and analyzing the pragmatics of financing political parties in Ukraine made it possible to identify “weak spots” and certain abuses in this area and created the necessary basis for justifying directions for improving political finance in the context of full-scale war and the post-war political process.
political party finances, political party income and expenditure, sources of political party funding, public and private funding of political parties, direct and indirect public funding, od political parties.
FINANCIAL SUSTAINABILITY OF LOCAL BUDGETS IN UKRAINE IN THE CONTEXT OF FINANCIAL INCLUSION AND POST-WAR ECONOMIC RECOVERY
Вступ. У сучасних умовах повномасштабної військової агресії роль місцевих бюджетів у забезпеченні фінансової безпеки держави та сталого розвитку територій суттєво зросла. Зменшення економічної активності, руйнування інфраструктури, вимушена міграція та збільшення соціальних витрат посилюють фінансові виклики для органів місцевого самоврядування. Фінансова інклюзія виступає важливою складовою зміцнення фінансової спроможності громад, проте її реалізація ускладнена обмеженим доступом до фінансових послуг, особливо у прифронтових регіонах. Мета – обґрунтувати теоретичні засади і розробити практичні рекомендації щодо зміцнення фінансової стійкості місцевих бюджетів України в умовах розширення фінансової інклюзії та забезпечення ефективного фінансування в реаліях воєнного часу й повоєнного відновлення економіки. Результати. Досліджено роль місцевих бюджетів у забезпеченні сталого розвитку територіальних громад й загальнодержавного економічного зростання. Проаналізовано структуру та динаміку доходів і витрат місцевих бюджетів, відзначено особливу роль міжбюджетних трансфертів у системі місцевих фінансів. Оцінено роль їхньої стійкості, обґрунтовано необхідність пошуку резервів власних доходів у формуванні фінансової бази органів місцевого самоврядування в умовах війни та повоєнного відновлення. За допомогою кореляційного аналізу досліджено вплив ключових макроекономічних чинників на формування дохідної бази місцевих бюджетів. Запропоновано фінансову модель забезпечення органами місцевого самоврядування соціально-економічного добробуту відповідно до цілей сталого розвитку території. Наголошено на важливості впровадження системного підходу до підвищення рівня фінансової грамотності населення та розширення фінансової інклюзії шляхом реалізації державної концепції розвитку цифрової економіки, небанківського фінансового сектору, цифровізації фінансових послуг і впровадження альтернативних механізмів фінансування з метою зміцнення фінансової спроможності місцевих бюджетів. Висновки. Результати проведеного комплексного аналізу підтверджують наявність суттєвих трансформацій у структурі доходів місцевих бюджетів України під впливом воєнного конфлікту, зокрема внаслідок перерозподілу частини податку на доходи фізичних осіб на користь державного бюджету. Визначено, що міжбюджетні трансферти залишаються ключовим інструментом забезпечення фінансової стійкості місцевих бюджетів в умовах воєнного стану. Динаміка доходів і видатків свідчить про здатність місцевих бюджетів функціонувати в умовах суттєвих обмежень та викликів, забезпечуючи виконання пріоритетних завдань, зокрема відновлення постраждалих територій і підтримку процесів повоєнної відбудови національної економіки. Introduction. In the context of full-scale military aggression, the importance of local budgets in ensuring the financial stability of the state and sustainable development of territories has increased significantly. The decline in economic activity, the destruction of infrastructure, the forced displacement of the population and the increase in social spending exacerbate the financial challenges for local governments. Financial inclusion is an important factor in strengthening the financial capacity of communities, but its implementation is complicated by limited access to financial services, especially in frontline regions. The purpose of the article is to substantiate the theoretical foundations and develop practical recommendations for strengthening the financial sustainability of local budgets in Ukraine in the context of expanding financial inclusion and ensuring effective financing in the realities of wartime and post-war economic recovery. Results. The paper examines the importance of local budgets in ensuring the sustainable development of territorial communities and national economic growth. The structure and dynamics of local budget revenues and expenditures are analyzed, focusing on the significant role of inter-budgetary transfers in the local finance system. The importance of the financial stability of local budgets is assessed and the need to intensify the search for additional sources of own income under martial law and during the post-war recovery period is substantiated. Based on the results of the correlation analysis, the influence of the main macroeconomic factors on the formation of the revenue part of local budgets is determined. A financial model is proposed that allows local governments to effectively ensure socio-economic development in accordance with the goals of sustainable development. Emphasis is placed on the feasibility of implementing a systemic approach to increasing the financial literacy of the population and expanding financial inclusion through the implementation of the state policy of digitalization of the economy, development of the non-bank financial sector, expanding access to digital financial services and introducing alternative financing mechanisms to strengthen the financial capacity of local budgets. Conclusions. According to the results of a comprehensive analysis, it was found that the military conflict led to significant transformations in the structure of revenues of local budgets of Ukraine, in particular through the redistribution of part of the personal income tax in favor of the state budget. It was determined that inter-budgetary transfers remain the main tool for ensuring the financial stability of local budgets under martial law. The study of the dynamics of revenues and expenditures confirmed the ability of local budgets to adapt to new conditions and fulfill priority tasks, in particular, to restore the affected territories and support the post-war recovery of the national economy.
local budgets, local governments, AHs, local budget revenues and expenditures, tax revenues, personal income tax, intergovernmental transfers, international aid, financial inclusion, financial sustainability, sustainable development
FINANCIAL SUPPORT FOR DIGITALIZATION OF THE AGROSPHERE: INVESTMENTS IN HUMAN CAPITAL
Вступ. Проблема фінансової підтримки цифровізації агросфери є багатогранною й охоплює як прямі інвестиції в обладнання, програмне забезпечення та інфраструктуру, так і не менш важливі, але часто недооцінені інвестиції в людський капітал. Саме людський фактор, як знання, навички та готовність аграріїв і спеціалістів адаптуватися до нових технологічних реалій, стає вирішальним для успішного впровадження та ефективного використання цифрових інновацій. Без кваліфікованих кадрів, здатних працювати з новими цифровими інструментами, навіть найсучасніші технологічні рішення залишатимуться лише потенціалом, що не реалізований повною мірою. Мета – проаналізувати специфіку фінансового забезпечення процесів цифрової трансформації аграрного сектору, окреслити ключові аспекти інвестування в людський капітал як стратегічної умови підвищення конкурентоспроможності сільськогосподарських виробників. Результати. Визначено основні поняття сфери дослідження: “фінансова підтримка” та “людський капітал”, проаналізовано складові фінансової підтримки й особливості її здійснення в умовах сучасної цифрової економіки. Сформовано методичний підхід до формування комплексу фінансової підтримки цифровізації агробізнесу з урахуванням сучасних особливостей інформатизації людського капіталу. Висновки. За результатом дослідження доведено, що в контексті цифровізації агросектору питання фінансової підтримки виходить за межі виключно матеріальних інвестицій. Воно набуває стратегічного значення, адже стосується формування нового покоління аграріїв, здатних мислити по-новому, використовувати передові цифрові інструменти та забезпечувати інноваційний розвиток українського агропромислового комплексу. Це диктує необхідність системного підходу до фінансування, який враховує не лише прямі витрати на технології, а й інвестиції у навчання, перекваліфікацію та розвиток цифрових компетенцій персоналу. Саме ця синергія фінансових ресурсів та людського потенціалу є ключовою для розкриття повного потенціалу цифровізації агросфери України. Introduction. The problem of financial support for the digitalization of the agricultural sector is multifaceted and covers both direct investments in equipment, software and infrastructure, and no less important, but often underestimated investments in human capital. It is the human factor in such a manifestation as knowledge, skills and willingness of farmers and specialists to adapt to new technological realities that becomes crucial for the successful implementation and effective use of digital innovations. Without qualified personnel capable of working with new digital tools, even the most modern technological solutions will remain only a potential that is not fully realized. The purpose of the article is to analyze the specifics of financial support for the processes of digital transformation of the agricultural sector, to outline the key aspects of investing in human capital as a strategic condition for increasing the competitiveness of agricultural producers. Results. The presented work analyzes and defines the main concepts of the research area: “financial support” and “human capital”, presents the main components of financial support and the features of its implementation in the conditions of the modern digital economy. A methodological approach to the formation of a complex of financial support for the digitalization of agribusiness, taking into account the modern features of the informatization of human capital, is formed. Conclusions. The results of the study prove that in the context of the digitalization of the agricultural sector, the issue of financial support goes beyond exclusively material investments. It acquires strategic importance, as it concerns the formation of a new generation of farmers who are able to think in a new way, use advanced digital tools and ensure the innovative development of the Ukrainian agro-industrial complex. This dictates the need for a systematic approach to financing, which takes into account not only direct costs for technology, but also investments in training, retraining and development of digital competencies of personnel. It is this synergy of financial resources and human potential that is key to unlocking the full potential of the digitalization of the agricultural sector of Ukraine.
ACTUAL ISSUES OF THE NATIONAL ECONOMY DEVELOPMENT
financial regulation, human capital, intellectual potential, digitalization, digital economy, digital technologies, investments
DEVELOPMENT OF APPROACHES TO THE ESSENTIAL CHARACTERIZATION OF THE ENVIRONMENTAL FINANCIAL POLICY
Вступ. Курс на реалізацію стратегії збалансованого природокористування у межах “зеленої” економіки потребує усвідомленого, системного державницького підходу. В основі реалізації екологічних інтересів держави лежить фінансова політика природокористування. Верифікація існуючих підходів до понятійної бази фінансової політики природокористування відсутня, що й обумовлює актуальність наукового дослідження. Мета – систематизувати концептуальні підходи та сформулювати сутнісні характеристики фінансової політики природокористування як складової фінансової політики держави. Результати. Систематизовано підходи до тлумачення фінансової політики як економічного поняття та на основі цього сформульовано сутнісні характеристики фінансової політики природокористування. Концептуально визначено, що фінансова політика природокористування є складовою державної фінансової політики, тому їй притаманні відповідні загальні сутнісні характеристики і, водночас, спеціальні, обумовлені цільовим спрямуванням – обслуговування фінансових потреб сфери природокористування. Висновки. Фінансова політика є системним поняттям, від правильного тлумачення якого залежить формування принципів, функцій, механізмів, інструментарію її реалізації. Обґрунтовано необхідність системного групування ознак фінансової політики відповідно до визначених підходів. На основі цієї концептуальної позиції виокремлено комплексний(адитивний), процесний, цільовий, функціональний підходи до сутнісного наповнення поняття “фінансова політика”. Introduction. The course towards implementing a strategy for balanced natural resource use within the framework of a “green” economy requires a conscious, systematic state approach. This includes both regulatory support and the execution of mechanisms to ensure financial resources for environmental programs. At the core of realizing the state's ecological interests lies the financial policy for natural resource management. However, currently, despite a well-developed conceptual framework for financial policy, there is no substantiated theoretical and methodological foundation for financial policy in natural resource management that takes into account the fundamental principles of neo-institutional theory. There is also a lack of verification of existing approaches to the conceptual framework of financial policy in natural resource management, which underscores the relevance of this scientific study. The purpose of the article is to systematize and develop conceptual approaches and to formulate the essential characteristics of financial policy in natural resource management as a component of the state’s financial policy. Results. The approaches to interpreting financial policy as an economic category have been systematized, and based on this, the essential characteristics of financial policy in natural resource management have been formulated. It has been conceptually defined that financial policy in natural resource management is a component of the state’s financial policy; therefore, it possesses corresponding general essential characteristics and, at the same time, specific ones determined by its targeted orientation – servicing the financial needs of the natural resource management sector. Conclusions. The research findings demonstrate that financial policy is a systemic category, the correct interpretation of which is crucial for the formation of principles, functions, mechanisms, and tools for its implementation. The opinions of scholars regarding the essential content of financial policy have been examined and systematized. The necessity of systematic grouping of the characteristics of financial policy according to various approaches has been substantiated. Based on this conceptual position, comprehensive (additive), process-oriented, goal-oriented, and functional approaches to the essential content of the category “financial policy” have been identified.
financial policy, approaches, financial policy in natural resource management, functions, essential characteristics, systematics
GREEN BONDS AS A TOOL FOR FINANCING SUSTAINABLE DEVELOPMENT IN UKRAINE
Вступ. У сучасних умовах глобальних екологічних викликів та кліматичних змін світова економіка орієнтується на сталий розвиток, що вимагає інтеграції екологічних аспектів в економічні процеси. Зелені облігації, як один із ключових фінансових інструментів сталого розвитку, стали потужним засобом залучення інвестицій у проєкти, спрямовані на зменшення викидів парникових газів, розвиток відновлюваної енергетики та підвищення енергоефективності. В Україні зелена економіка має не лише екологічне, а й стратегічне значення, оскільки стимулює післявоєнну реконструкцію інфраструктури та економічну стабілізацію. Дослідження економічного потенціалу зелених облігацій у цьому контексті є актуальним завданням для розробки ефективних механізмів фінансування сталого розвитку та інтеграції України до глобальних екологічних ініціатив. Мета – дослідити потенціал зелених облігацій як інструменту відповідального інвестування в умовах сталого розвитку та післявоєнного відновлення України. Результати. Аналіз стану ринку зелених облігацій в Україні свідчить про значний потенціал цього інструменту для фінансування проєктів сталого розвитку. Зелені облігації допоможуть модернізувати енергетичну інфраструктуру, підвищити енергоефективність та зменшити викиди CO2. Проте для повноцінного розвитку ринку необхідно вдосконалити законодавче регулювання, створити стимули для інвесторів та розробити ефективну систему сертифікації екологічних проєктів. Висновки. Розвиток ринку зелених облігацій в Україні є стратегічно важливим інструментом для забезпечення сталого економічного зростання, підвищення енергоефективності та прискорення післявоєнної відбудови країни. Аналіз показав, що зелена економіка потребує активного розвитку ринку зелених фінансів, який сприятиме модернізації інфраструктури, зниженню викидів парникових газів та виконанню міжнародних зобов’язань України щодо кліматичної нейтральності. Проте на шляху інтеграції цього інструменту існує низка бар’єрів, серед яких – недосконалість законодавчого регулювання, низька поінформованість інвесторів та значні витрати на сертифікацію екологічних проєктів. Вирішення цих проблем вимагає розширення державної підтримки, створення податкових стимулів для інвесторів, гармонізації регуляторної бази з міжнародними стандартами та активізації співпраці з міжнародними фінансовими інституціями. Зелені облігації можуть стати ключовим фінансовим механізмом у процесі післявоєнного відновлення України, забезпечуючи довгострокові інвестиції у відновлювану енергетику, екологічно чистий транспорт, енергоефективне будівництво та декарбонізацію економіки. Впровадження прозорих механізмів моніторингу та звітності щодо використання залучених коштів сприятиме підвищенню довіри до ринку зелених облігацій та інтеграції України у глобальний ринок сталих фінансів. Introduction. In today’s conditions of global environmental challenges and climate changes, the world economy is increasingly oriented towards sustainable development, which requires the integration of environmental aspects into economic processes. Green bonds, as one of the key financial instruments of sustainable development, have become a powerful means of attracting investments in projects aimed at reducing greenhouse gas emissions, developing renewable energy and increasing energy efficiency. In Ukraine, the “green” economy has not only ecological, but also strategic importance, as it stimulates post-war infrastructure reconstruction and economic stabilization. Researching the economic potential of green bonds in this context is an urgent task for the development of effective financing mechanisms for sustainable development and Ukraine’s integration into global environmental initiatives. The purpose of the article is to conduct a comprehensive study of the potential of green bonds as a responsible investment tool for sustainable development and post-war recovery in Ukraine. Results. Analysis of the current state of the green bond market in Ukraine shows the significant potential of this instrument for financing sustainable development projects. Green bonds will help modernize the energy infrastructure, increase energy efficiency and reduce CO2 emissions. However, for the full development of the market, it is necessary to improve legislative regulation, create incentives for investors, and develop an effective system of certification of environmental projects. Conclusions. The development of the green bond market in Ukraine is a strategically important tool for ensuring sustainable economic growth, increasing energy efficiency and accelerating the country’s post-war reconstruction. The analysis showed that the green economy requires active development of the green finance market, which will contribute to the modernization of infrastructure, reducing greenhouse gas emissions and fulfilling Ukraine’s international obligations regarding climate neutrality. However, there are a number of barriers to the integration of this instrument, including imperfect legislative regulation, low investor awareness and significant costs for certification of environmental projects. Addressing these problems requires expanding state support, creating tax incentives for investors, harmonizing the regulatory framework with international standards and intensifying cooperation with international financial institutions. Green bonds can become a key financial mechanism in the process of Ukraine’s post-war reconstruction, ensuring long-term investments in renewable energy, environmentally friendly transport, energy-efficient construction and decarbonization of the economy. The introduction of transparent monitoring and reporting mechanisms on the use of raised funds will contribute to increasing trust in the green bond market and Ukraine’s integration into the global sustainable finance market.
green bonds, sustainable development, post-war recovery
PUBLIC-PRIVATE INNOVATION MANAGEMENT: FINANCIAL CONTENT IN THE EPISTEMIC TERMS OF INTERNATIONAL TRANSACTIONAL POLICY
Вступ. Масштабування інноваційної екосистеми потребує цифрової трансформації публічно-приватного управління інноваціями (ППУІ). Трансакційна політика, яка гарантує обмін ресурсами, формує міжнародні контури розвитку глобалізованої економіки з локальними преференціями. ППУІ стикається з геополітичними, регуляторними та комунікаційними викликами, що вимагають міжнародної співпраці для забезпечення цифрової трансформації в умовах епістемічності. Актуалізується науковий дискурс щодо децентралізованих фінансів (DeFi) та криптовалюти, які прагнуть відтворити основні економічні функції традиційних фінансів (TradFi), але їхні унікальні характеристики породжують нові ризики для фінансової стабільності. Мета – обґрунтувати теоретичний концепт масштабування інновацій із фокусуванням на трендах публічно-приватного управління інноваційною трансформацією в умовах епістемічності міжнародної трансакційної політики. Результати. Цифрова трансформація сприяє синергії держави та бізнесу, особливо в Україні, де ППУІ активізує інновації в модернізації оборонного сектору. Трансакційна політика забезпечує захист інтелектуальної власності та гармонізацію стандартів через програми інноваційного розвитку Horizon Europe, які доцільно адаптувати і масштабувати для досягнення національних безпекових гарантій. Аргументовано, що блокчейн і DeFi трансформують фінансовий контент, але створюють регуляторні виклики. Гравітаційна модель розкриває спекулятивну роль нативних криптоактивів і транзакційну – стейблкойнів, актуалізуючи адаптивність регулювання для зниження ризиків і підтримки інноваційних технологій. Застосування новітніх регуляторних заходів, зокрема вбудовування правил у смарт-контракти, відповідатиме принципам технологічно нейтрального регулювання, що дає змогу балансувати між інноваціями та стабільністю. Перспективи. Подальший розвиток ППУІ потребує дослідження комунікації DeFi з традиційними фінансами, зокрема токенізації активів і смарт-контрактів, для мінімізації системних ризиків. Важливим є діагностування стабільності стейблкойнів та їхнього впливу на фінансову інклюзію в країнах, що розвиваються. Регулювання децентралізованих систем, як DAO, сприятиме фінансовій стабільності та визначенню меж взаємодії із регуляторами. Впровадження ШІ потребує етичних стандартів для забезпечення прозорості та безпеки. В Україні кластер Brave1 демонструє потенціал ППП для інновацій в умовах невизначеності, а модернізація КСВ з урахуванням трендів трансакційної політики гармонізуватиме економічні й оборонні цілі, сприяючи сталому розвитку та адаптації глобальних стандартів до локальних вимірів. Introduction. Scaling the innovation ecosystem requires a digital transformation of publicprivate innovation management (PPIM). Transactional policies that guarantee the exchange of resources shape the international contours of the development of a globalized economy with local preferences. PPIM faces geopolitical, regulatory and communication challenges that require international cooperation to ensure digital transformation in the face of epistemic uncertainty. There is a growing academic discourse on decentralized finance (DeFi) and cryptocurrencies, which seek to replicate the core economic functions of traditional finance (TradFi), but their unique characteristics create new risks to financial stability. The purpose of the article is to substantiate the theoretical concept of scaling innovations with a focus on trends in public-private management of innovation transformation in the context of the epistemic nature of international transactional politics. Results. Digital transformation promotes synergy between the state and business, especially in Ukraine, where the PPIM activates innovation in the modernization of the defense sector. Transactional policy ensures the protection of intellectual property and the harmonization of standards through Horizon Europe innovation development programs, which can be adapted and scaled to achieve national security guarantees. It is argued that blockchain and DeFi are transforming financial content, but they also create regulatory challenges. The gravity model reveals the speculative role of native cryptoassets and the transactional role of stablecoins, highlighting the adaptability of regulation to reduce risks and support innovative technologies. The application of the latest regulatory measures, in particular the embedding of rules in smart contracts, will comply with the principles of technologically neutral regulation, which allows for a balance between innovation and stability. Prospects. Further development of PPIM requires research into the communication of DeFi with traditional finance, in particular asset tokenization and smart contracts, to minimize systemic risks. It is important to diagnose the stability of stablecoins and their impact on financial inclusion in developing countries. Regulating decentralized systems like DAOs will contribute to financial stability and define the framework for interaction with regulators. The implementation of AI requires ethical standards to ensure transparency and security. In Ukraine, the Brave1 cluster demonstrates the potential of PPPs for innovation in conditions of uncertainty, and the modernization of CSR taking into account transactional policy trends will harmonize economic and defense goals, contributing to sustainable development and adaptation of global standards to local dimensions.
financial market, technological innovation, financial innovation, securities market, bank, fintech, open public finance, regulation, security
ASSESSING THE FINANCIAL STABILITY OF THE BANKING SYSTEM BASED ON FINANCIAL STABILITY INDICATORS AND THE FINANCIAL STRESS INDEX TO MAINTAIN THE ECONOMIC SECURITY OF THE STATE
Вступ. Стабільна банківська система є основою ефективного функціонування фінансового сектору, підтримки довіри населення та забезпечення безперервності економічних процесів. Досвід кризових періодів в Україні у 2004, 2008, 2014 рр. та в умовах повномасштабного вторгнення росії показав важливість реформування банківського сектору, підвищення прозорості, ефективного регулювання й управління ризиками для запобігання системним загрозам. Актуальність дослідження фінансової стабільності банківської системи як чинника економічної безпеки держави зумовлена необхідністю забезпечення стійкості національної економіки під час глобальних фінансових криз і воєнного стану. Мета – оцінити фінансову стабільність банківської системи на основі індикаторів фінансової стійкості та індексу фінансового стресу для підтримання економічної безпеки держави. Результати. Досліджено фінансову стабільність банківської системи України в умовах війни та її здатність протистояти загрозам. Попри кризу, система зберегла стійкість, а у 2024 р. покращила фінансові показники. Ефективні макропруденційні заходи НБУ зменшили вплив воєнних ризиків. Аналіз 2019–2024 рр. свідчить про зниження рівня непрацюючих кредитів. Визначено фактори капіталізації банків та значення індексу фінансового стресу для оцінки кризових явищ. Introduction. A stable banking system is the basis for the effective functioning of the financial sector, maintaining public confidence and ensuring the continuity of economic processes. The experience of crisis periods in Ukraine (2004, 2008, 2014) and in the conditions of Russian military aggression has shown the importance of reforming the banking sector, increasing transparency, effective regulation and risk management to prevent systemic threats. The relevance of studying the financial stability of the banking system as a factor of the economic security of the state is due to the need to ensure the stability of the national economy in the face of global financial crises and martial law. The purpose of the article is to assess the financial stability of the banking system based on financial stability indicators and the financial stress index to maintain the economic security of the state. Results. The financial stability of the banking system of Ukraine in wartime and its ability to withstand threats were studied. Despite the crisis, the system remained resilient and improved its financial performance in 2024. Effective macroprudential measures of the NBU reduced the impact of war risks. The analysis of 2019–2024 indicates a decrease in the level of non-performing loans. The factors of bank capitalization were determined and the importance of the financial stress index for assessing crisis phenomena was emphasized.
financial stability, banking system, National Bank of Ukraine, banking institutions, macroprudential policy, indicators of financial stability, share of non-performing loans, stress testing, financial stress index.
MONETARY POLICY TARGETS UNDER MARTIAL LAW
Вступ. Монетарна політика є головним інструментом щодо підтримання економічного розвитку і макрофінансової стабільності, однак воєнний стан зумовлює різке порушення традиційних господарських механізмів, що спричинює шоки на ринку, наростання інфляції та посилює ризики, через що центральний банк змушений адаптувати свої інструменти, балансуючи між сприянням економіці та контролем над інфляцією. Актуальність дослідження вибору цільових орієнтирів монетарної політики визначена об’єктивною потребою аналізу ефективності монетарного регулювання НБУ в кризових умовах війни, а також необхідністю розробки оптимальної стратегії для підтримання виробничих потужностей, формування основ фінансової стійкості й ефективного використання монетарних важелів. Мета – проаналізувати особливості реалізації монетарної політики НБУ в умовах воєнного стану та обґрунтувати на цій основі найбільш прийнятні для економіки України цільові орієнтири функціонування механізму монетарного впливу на перебіг економічних процесів. Результати. Окреслено основні макроекономічні умови, за яких Національний банк України здійснює обрання цільових орієнтирів монетарної політики. Проаналізовано основні чинники, які обумовлюють негативні наслідки режиму інфляційного таргетування для економіки і банківської системи, що пов’язано з відсутністю об’єктивних підстав для запровадження такого режиму, його впливом на зростання валютно-курсової волатильності, а також відсутністю належних стимулів для кредитування реального сектору. Систематизовано проблемні аспекти реалізації центральним банком політики управління валютним курсом і регулювання процентної ставки. Визначено напрями оптимізації основних підходів до визначення цільових пріоритетів монетарної політики. Висновки. В умовах воєнного стану головним цільовим орієнтиром монетарної політики має бути спрямування грошових ресурсів із фінансового сектору у реальний сектор економіки задля забезпечення довготривалого виробничого зростання, обмеження рівнів безробіття та інфляції, а також сприяння технологічному розвитку національного господарства. Introduction. Monetary policy is the main tool for maintaining economic development and macro-financial stability, but martial law causes a sharp disruption of traditional economic mechanisms, which causes market shocks and contributes to inflation. Therefore, the central bank must balance between supporting the economy and controlling inflation. The study of the choice of monetary policy targets is important for analyzing the effectiveness of the NBU's monetary regulation in the wartime crisis and is necessary for developing an optimal monetary strategy to support the economy. The purpose of the article is to critically analyze the NBU's monetary policy under martial law and to substantiate the most acceptable monetary policy targets for the Ukrainian economy. Results. The macroeconomic conditions under which the NBU sets monetary policy targets are outlined. The main factors of the negative impact of the inflation targeting regime on the economy and the banking system are analyzed. The problematic aspects of the central bank's implementation of the policy of managing the exchange rate and regulating the interest rate are systematized. The directions of optimization of the main approaches to the target priorities of monetary policy are determined. Conclusions. Under martial law, the main target of monetary policy should be to channel monetary resources from the financial sector to the real economy in order to ensure long-term productive growth, limit unemployment and inflation, and promote technological development of the national economy.
central bank, monetary policy, targeting, inflation, interest rate, crediting, bank, exchange rate
FISCAL EFFICIENCY OF TAXATION ENTREPRENEUR INCOME AND POTENTIAL OF ITS ACTIVATION
Вступ. У кризових умовах держава змушена максимізувати використання методу оподаткування для формування власних фінансових ресурсів. Один із векторів його розвитку – це розширення бази оподаткування, до складу якої входять доходи громадян, отримані від підприємницької діяльності. Традиційно увага дослідників звернута на особливості механізму спрощеної системи оподаткування. Проте стратегічний орієнтир державної податкової політики на звуження сфери застосування єдиного податку зумовлює необхідність виявити можливості розвитку обох систем оподаткування підприємницьких доходів громадян з акцентом на потребах фінансування органів влади. Мета – проаналізувати досягнутий рівень фіскальної результативності оподаткування підприємницьких доходів громадян в Україні та обґрунтувати можливі заходи з активізації резервів її зростання. Результати. Проведено аналіз і порівняння фіскальної результативності загальної та спрощеної систем оподаткування доходів громадян, отриманих від підприємницької діяльності. Оцінено роль податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного податку у формуванні бюджетних ресурсів органів влади різних рівнів. Запропоновано авторське бачення потенціалу активізації фіскальної результативності оподаткування підприємницьких доходів громадян з урахуванням цілей його розвитку, задекларованих у Національній стратегії доходів до 2030 року. Висновки. Оподаткування підприємницьких доходів громадян урізноманітнює джерела доходів Державного бюджету України та залишається вагомим методом формування доходів місцевих бюджетів. Запропоновані заходи з активізації його фіскального потенціалу будуть успішними за умови гармонійного врахування інтересів усіх стейкхолдерів: органів влади різних рівнів і підприємців, які застосовують різні системи оподаткування отриманих ними доходів. Introduction. In crisis conditions, the state is forced to maximize the use of the taxation method to form its own financial resources. One of the vectors of its development is the expansion of the tax base, which includes citizens' incomes received from entrepreneurial activity. Traditionally, researchers have focused on the specifics of the simplified taxation system. However, the strategic orientation of state tax policy towards narrowing the scope of the single tax evokes the need to identify opportunities for the development of both systems of taxation of entrepreneurial income of citizens, with an emphasis on the financing needs of government bodies. The purpose of the article is to analyze the achieved level of fiscal effectiveness of taxation of entrepreneurial income of citizens in Ukraine and to substantiate possible measures to activate its growth reserves. Results. The analysis and comparison of the fiscal effectiveness of the general and simplified systems of taxation of income of citizens received from entrepreneurial activity was carried out. The role of the personal income tax, military levy and single tax in the formation of budgetary resources of authorities of different levels was assessed. The author's vision of the potential for enhancing the fiscal effectiveness of taxation of entrepreneurial income of citizens, taking into account the goals of its development declared in the National Income Strategy until 2030, is proposed. Conclusions. Taxation of entrepreneurial income of citizens diversifies the sources of income of the State Budget of Ukraine and remains a significant method of generating revenues for local budgets. The proposed measures to activate its fiscal potential will be successful if the interests of all stakeholders are harmoniously taken into account: authorities at different levels and entrepreneurs who apply different systems of taxation of their income.
self-employed taxpayer, entrepreneur, entrepreneurial income, taxation, personal income tax, military levy, single tax, state budget, local budgets
IMPROVEMENT OF THE PROPERTY TAX ADMINISTRATION MECHANISM IN UKRAINE: STRENGTHENING THE ROLE OF LOCAL SELF-GOVERNMENT BODIES
Вступ. В умовах децентралізації майнові податки є важливим джерелом доходів територіальних громад. Проте система їх адміністрування характеризується проблемами, наслідком яких є значні недоотримання податкових доходів до бюджетів територіальних громад. Ці проблеми пов’язані із потребою ефективного розмежуванням повноважень між органами місцевого самоврядування та податковими органами у системі адміністрування майнових податків, визнання ролі органів місцевого самоврядування як зацікавленої сторони та суб’єкта адміністрування, який має інструменти для покращення процесу. Мета – визначити проблемні аспекти адміністрування майнових податків в Україні та сформувати рекомендації щодо підвищення ефективності цього процесу через розширення повноважень органів місцевого самоврядування. Результати. Доведено, що залучення органів місцевого самоврядування до процесу адміністрування майнових податків сприятиме зменшенню обсягів “тіньового” майна, підвищенню рівня обліку об’єктів оподаткування та зростанню податкових надходжень. Запропоновано законодавче розширення повноважень органів місцевого самоврядування у сфері адміністрування податків, акцентовано на потребі інтеграції баз даних та цифровізації процесів. Introduction. Under the conditions of decentralization, property taxes are an important source of revenue for territorial communities. However, the administration system is charac terized by problems that result in significant under-collection of tax revenues for the budgets of territorial communities. These problems are related to the need for effective delineation of powers between local self-government bodies and tax authorities in the system of property tax administration, recognition of the role of local self-government bodies as an interested party in the process, and as an administration entity that has tools to improve the process. The purpose of the article is to identify problematic aspects of property tax administration in Ukraine and to develop recommendations for improving this process by expanding the powers of local self-government bodies. Results. It has been proven that involving local self-government bodies in the property tax administration process will contribute to reducing the volume of "shadow" property, improving the accounting of taxable objects, and increasing tax revenues. Legislative expansion of the powers of local self-government bodies in the field of tax administration has been proposed, emphasizing the need for database integration and process digitalization.
property taxes, administration, local self-government, tax policy, decentralization, territorial community budget
TRANSFER PRICING IN THE AGRO-INDUSTRIAL COMPLEX: SECTORAL SPECIFICS AND TAX REGULATION RISKS
Вступ. Цінова політика підприємств агропромислового комплексу є інструментом реалізації стратегічних і тактичних завдань, спрямованих на досягнення прибутковості та підвищення конкурентоспроможності продукції. Одним із важливих аспектів цієї політики є трансфертне ціноутворення, що передбачає формування цін на товари та послуги в межах пов’язаних структур одного підприємства або групи підприємств. У контексті АПК, де активно функціонують вертикально інтегровані компанії, проблема трансфертного ціноутворення набуває особливої актуальності, оскільки неправильне ціноутворення може призвести до викривлення фінансових результатів, спотворення реальної прибутковості окремих підрозділів і зниження ефективності загального управління. Мета – ідентифікувати та науково обґрунтувати особливості формування цін на продукцію сільськогосподарських підприємств з урахуванням галузевої специфіки, впливу зовнішнього середовища та необхідності мінімізації ризиків трансфертного ціноутворення у сфері аграрного виробництва. Результати. Розглянуто особливості трансфертного ціноутворення в агропромисловому комплексі (АПК) як одному з найбільш ризикогенних напрямів у сфері податкового регулювання. Зазначено, що аграрна галузь має низку специфічних характеристик, які ускладнюють застосування стандартних підходів до формування трансфертних цін, зокрема: нерівномірна родючість земель, сезонність виробництва, відсутність стабільної біржової кон’юнктури на значну частину продукції, а також складні корпоративні структури агрохолдингів. Систематизовано ключові трансфертні ризики, що виникають у межах контрольованих операцій в АПК. Виокремлено такі види ризиків: ресурсна асиметрія, використання спрощених податкових режимів, слабка прозорість операцій з натуральним обміном, а також складність у визначенні зіставних ринкових цін. Акцентовано увагу на необхідності адаптації методології податкового моніторингу до галузевої специфіки з урахуванням економічної ролі землі як джерела природної ренти. Наголошено на значущості поєднання кількісних та якісних підходів до оцінки ризиків, зокрема використання фінансових коефіцієнтів, граничних показників обсягу операцій і даних щодо податкової дисципліни платників. Особливу увагу приділено впровадженню автоматизованих ІТ-інструментів для оперативного моніторингу трансфертних операцій у режимі реального часу. Висновки. Запропоновано використання розширеного набору індикаторів ризику, інтегрованих із фінансовими коефіцієнтами та виробничими параметрами, що дасть змогу підвищити ефективність фіскального контролю. Запровадження гарантованих закупівельних цін – це потенційно ефективний інструмент стабілізації державної політики у сфері цінового регулювання. Одержані результати можуть бути використані для удосконалення політики трансфертного ціноутворення в аграрному секторі України, підвищення прозорості оподаткування та запобігання штучному виведенню прибутків до низькоподаткових юрисдикцій. Introduction. This policy of the enterprises of the agro-industrial complex is an instrument for the implementation of strategic and tactical requirements aimed at expanding supplies and increasing the competitiveness of production. One of the important aspects of this policy is transfer pricing, which transfers the formation of goods and services within the framework of state structures of one enterprise or group of enterprises. In the context of the agro-industrial complex, where vertically integrated companies are actively operating, the problem of transfer pricing becomes particularly relevant, since incorrect pricing can lead to distortion of financial results, distortion of the real profitability of individual units, and a decrease in the efficiency of overall management. The purpose of the article is to identify and scientifically substantiate the features of price formation for agricultural products, taking into account industry specifics, the influence of the external environment, and the need to minimize transfer pricing risks in the field of agricultural production. Results. The article examines the specific features of transfer pricing in the agro-industrial complex (AIC) as one of the most risk-prone areas in the field of tax regulation. It is noted that the agricultural sector possesses a number of unique characteristics that complicate the application of standard transfer pricing approaches. These include uneven land fertility, production seasonality, the absence of stable exchange markets for a significant portion of agricultural products, and complex corporate structures of agro-holdings. The systematizes key transfer pricing risks arising from controlled transactions within the AIC. The identified risk categories include: resource asymmetry, the use of simplified tax regimes, limited transparency in barter transactions, and challenges in determining comparable market prices. The emphasizes the need to adapt tax monitoring methodologies to the sector’s specificities, particularly considering the economic role of land as a source of natural rent. Conclusions. The proposes the use of an expanded set of risk indicators, integrated with financial ratios and production parameters, as a means to enhance the effectiveness of fiscal oversight. The implementation of guaranteed purchase prices is considered a potentially effective instrument for stabilizing government pricing policy. The findings of the study may be used to improve the transfer pricing policy in Ukraine’s agricultural sector, increase tax transparency, and prevent artificial profit shifting to low-tax jurisdictions.
agricultural sector, agro-industrial complex, transfer pricing, tax motivation, agricultural producers, transfer pricing risks, price disparity, rent factor
DEVELOPMENT TRENDS OF THE PREFERENTIAL TAX SYSTEM IN UKRAINE
Вступ. У Національній стратегії доходів України до 2030 р. зазначено, що через існуючі суперечності спрощена система оподаткування потребує змін з метою підтримки розвитку мікро та малого бізнесу, усунення можливостей викривлення конкурентного середовища за рахунок зловживання несумлінними платниками її перевагами. З огляду на це, тема дослідження має вагоме практичне значення для подальшого формування податкової політики держави. Мета – комплексно оцінити тенденції розвитку спрощеної системи оподаткування в Україні, проаналізувати її вплив на економіку, державний бюджет, підприємництво та суспільство. Результати. Досліджено тенденції розвитку спрощеної системи оподаткування в Україні на основі аналізу змін податкового законодавства, динаміки кількості суб’єктів господарювання, їх розподілу за галузями економіки та впливу на економіку, державний бюджет і розвиток підприємництва. Показано, що початкові цілі створення системи досягнуто, проте існування спрощеної системи оподаткування не сприяло помітній, статистично значущій, зміні структури вітчизняної економіки та додатковій динаміці її зростання. На основі аналізу кейсу Дія.Сіті доведено, що запровадження додаткового пільгового режиму оподаткування не зумовило зростання експорту комп’ютерних послуг, суттєвого приросту капітальних інвестицій чи податкових надходжень до Державного бюджету України. Акцентовано увагу на існуючих ризиках застосування спрощеної системи та необхідності її приведення до вимог сучасності. Висновки. Спрощена система оподаткування потребує удосконалення відповідно до реалій життя та соціально-економічної ситуації в Україні. Від спроможності держави сформувати податкову політику, що відповідає викликам часу і забезпечить належне фінансування безпекових потреб країни, залежать перспективи її існування. Introduction. The National Revenue Strategy of Ukraine until 2030 states that due to existing contradictions, the preferential taxation system requires changes in order to support the development of micro and small businesses, eliminate the possibility of distorting the competitive environment due to the abuse of its advantages by unscrupulous payers. In view of this, the topic of the study has significant practical significance for the further formation of the state's tax policy. The purpose of the article is to comprehensively assess the trends in the development of the preferential taxation system in Ukraine, to analyze its impact on the economy, the state budget, entrepreneurship and society. Results. The trends in the development of the preferential tax system in Ukraine are studied based on the analysis of regulatory changes in tax legislation, the analysis of the dynamics of the number of business entities, their distribution by sectors of the economy and the impact on the economy, the state budget and the development of entrepreneurship. It is shown that the initial goals of creating the system have been achieved, but at the same time it is noted that the existence of the preferential tax system has not led to a noticeable, statistically significant change in the structure of the domestic economy and additional dynamics of its growth. Based on the analysis of the case of Diya.City, it is shown that the introduction of an additional preferential tax regime has not led to an increase in the export of computer services, a significant increase in capital investments or tax revenues to the state budget of Ukraine. The existing risks of using the preferential system and the need to bring it up to date are noted. Conclusions. The preferential taxation system needs to be brought into line with the realities of our lives and the socio-economic situation in Ukraine. The prospects for its existence depend on the state's ability to form a tax policy that meets the challenges of the time and will ensure adequate financing of the country's security needs.
preferential tax system, single tax, tax revenues, state tax policy, individual entrepreneurs, taxpayers
PARTICIPATORY APPROACHES TO MANAGING FINANCIAL SUPPORT FOR SUSTAINABLE DEVELOPMENT OF RURAL COMMUNITIES
Вступ. Партисипативні підходи до управління фінансовим забезпеченням сталого розвитку сільських громад базуються на активному залученні громадськості до процесу ухвалення рішень. Вони охоплюють спільне планування місцевого бюджету, проведення громадських слухань з питань фінансової політики громади, формування інтерактивних платформ для подання пропозицій і відгуків, а також регулярні консультації з зацікавленими сторонами. Впровадження таких підходів дає змогу громадам підвищити фінансову спроможність, а також створити умови для довгострокового економічного зростання та сталого розвитку. Мета – обґрунтувати партисипативні підходи до стратегічного управління фінансовим забезпеченням сталого розвитку сільських громад. Результати. Розглянуто партисипативне стратегічне управління як інструмент підвищення ефективності фінансового забезпечення сталого розвитку сільських територіальних громад України. Досліджено теоретичні засади цього підходу, його принципи та ключові компоненти, а також європейський досвід, який підтверджує ефективність партисипативного управління в процесах ухвалення фінансових рішень. Обґрунтовано, що залучення громадськості до фінансового планування сприяє підвищенню прозорості, відповідальності та ефективності використання ресурсів, що належать органам місцевого самоврядування. Особливу увагу приділено аналізу проблеми впровадження партисипативного управління в Україні. Висвітлено міжнародний досвід партисипативного управління. Обґрунтовано необхідність використання сучасних інструментів для залучення громадян до процесу управління фінансовими ресурсами громади, зокрема онлайн-платформи, геоінформаційні системи, мобільні додатки, громадські слухання. Висновки. Визначено, що ключовими факторами успіху є транспарентність інформації, моніторинг виконання бюджетних програм та диверсифікація джерел фінансування. Доведено, що запровадження партисипативного управління фінансовими ресурсами сприяє підвищенню ефективності місцевого самоврядування, зміцненню довіри до місцевої влади та створює підґрунтя для сталого розвитку сільських громад. Introduction. Participatory approaches to managing the financial support for the sustainable development of rural communities are based on the active involvement of the public in the decision-making process. The implementation of such approaches allows communities to increase their financial capacity, create conditions for long-term economic growth and sustainable development. The purpose of the article is to substantiate participatory approaches to the strategic management of financial support for sustainable development of rural communities. Results. The paper considers participatory strategic management as a tool for improving the efficiency of financial support for the sustainable development of rural communities in Ukraine. The theoretical foundations of this approach, its principles and key components, as well as the European experience confirming the effectiveness of participatory management in financial decision-making processes are investigated. It has been determined that public involvement in financial planning contributes to increasing transparency, responsibility and efficiency of the use of resources belonging to local governments. The article pays special attention to the analysis of the problem of implementing participatory governance in Ukraine. The international experience of participatory governance is highlighted. The necessity of using modern tools for involving citizens in the process of managing community financial resources, in particular, online platforms, geographic information systems, mobile applications, public hearings, is substantiated. Conclusions. It has been determined that the key success factors are transparency of information, monitoring of budget programmer and diversification of funding sources. The study proved that the introduction of participatory financial management contributes to the efficiency of local self-government, strengthens trust in local authorities and creates the basis for sustainable development of rural communities.
participatory governance, financial support, rural community, principles of participation
TOOLS FOR STRENGTHENING THE BUDGETARY SUSTAINABILITY OF TERRITORIAL COMMUNITIES IN THE FACE OF INSTABILITY: PRACTICAL ASPECTS
Вступ. Російсько-українська війна спровокувала безпрецедентні наслідки для економічного розвитку як України загалом, так і її територіальних громад зокрема. Спричинила безпрецедентну економічну, соціальну та гуманітарну кризу, яка, своєю чергою, посилила фінансову нестабільність та знизила стійкість соціально-економічних систем на різних рівнях. Тому питання вдосконалення інструментів зміцнення бюджетної стійкості громад у сучасних умовах потребують наукових досліджень. Мета – виявити сучасні проблеми порушення бюджетної стійкості територіальних громад та обґрунтувати інструменти її зміцнення в умовах надмірної невизначеності. Результати. Виявлено: зміни у структурі доходів місцевих бюджетів, спричинені зменшенням надходжень від ключових податків та вилученням військового ПДФО, що призвело до фінансових дисбалансів і загострення соціально-економічних проблем; зниження темпів приросту власних доходів місцевих бюджетів; посилення трансфертної залежності місцевих бюджетів від державного та скорочення капітальних видатків місцевих бюджетів. Зважаючи на обмежені можливості формування фінансових ресурсів територіальних громад в сучасних умовах, наголошено на важливості бюджетної складової формування фінансового потенціалу громад в умовах нестабільності. Запропоновано напрями зміцнення бюджетної стійкості територіальних громад в частині: зміни механізму горизонтального вирівнювання податкоспроможності місцевих бюджетів; вдосконалення механізму адміністрування місцевих податків і зборів та посилення контролю за їх надходженнями; покращення ефективності використання активів, якими розпоряджаються громади; розмежування повноважень між органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування за принципом субсидіарності. Introduction. The Russian-Ukrainian war has provoked unprecedented consequences for the economic development of both Ukraine and its territorial communities. The war in Ukraine has triggered an unprecedented economic, social and humanitarian crisis, which in turn has increased financial instability and reduced the resilience of socio-economic systems at various levels. The purpose of the article is to identify the current problems of violation of the budgetary sustainability of territorial communities and to substantiate the tools for its strengthening in the face of excessive uncertainty. Results. The article discusses the problems of ensuring the budgetary sustainability of territorial communities of Ukraine in the context of a war economy and excessive uncertainty. The author identifies the following: changes in the structure of local budget revenues caused by a decrease in revenues from key taxes and the withdrawal of military personal income tax, which led to financial imbalances and aggravation of socio-economic problems; a decrease in the growth rate of local budget revenues; increased transfer dependence of local budgets on the State budget and a reduction in capital expenditures of local budgets. Given the limited possibilities of forming financial resources of territorial communities in modern conditions, the article emphasizes the importance of the budgetary component of forming the financial potential of communities in conditions of instability. The author proposes the following ways to strengthen the budgetary sustainability of territorial communities: changing the mechanism of horizontal equalization of the tax capacity of local budgets; improving the mechanism of administration of local taxes and fees and strengthening control over their revenues; improving the efficiency of use of assets managed by communities; delimitation of powers between executive authorities and local self-government bodies on the principle of subsidiarity. The author emphasizes the need to return to the principles of fiscal balance and to restore the revenue autonomy of local self-government, as without this, communities will not be able to restore and rebuild their territories.
territorial community, stability, budget, instability, war, equalization, local taxes, local governments
IMBALANCES AND SUSTAINABILITY OF PUBLIC FINANCES IN WARTIME CONDITIONS
Вступ. Фінансова стійкість держави є ключовим фактором забезпечення макроекономічної стабільності та довгострокового розвитку. В умовах воєнного стану економічні виклики, як і необхідність пошуку ресурсів для військового опору агресії, набули безпрецедентного масштабу, що зумовлює необхідність адаптації фінансових підсистем публічних інститутів до нових умов. Структурні трансформації публічних фінансів стають критичним елементом як для ефективного управління воєнною економікою, так і для закладення фундаменту стійкого економічного зростання у повоєнний період. Збільшення видатків на оборону, фінансування безпекового сектору, зростання соціальних трансфертів та відновлення зруйнованої інфраструктури формують нові виклики для публічних фінансів. Одночасне скорочення економічної активності, зниження рівня заощаджень бізнесових структур і домогосподарств, а також необхідність залучення значних зовнішніх і внутрішніх запозичень створюють ризики боргової нестійкості та загрози дефолту. У такій ситуації традиційні інструменти макроекономічного регулювання втрачають ефективність, а цифровізація управління публічними фінансами набуває стратегічного значення. Мета – дослідити моделі інституційних змін задля забезпечення стійкості публічних фінансів України, що були спричинені повномасштабною війною росії проти нашої країни та глобальними політичними турбулентностями, з’ясувати ключові цифрові трансформації у фіскальній політиці, бюджетному процесі, динаміці державних запозичень. Результати. Визначено ключові цифрові трансформації у фіскальній політиці, бюджетному процесі, динаміці державних запозичень. Запропоновано цифрові моделі злагоджених публічних інститутів фіскального простору й оцінювання стійкості публічних фінансів в умовах дисбалансів та макроекономічної нестабільності. Окреслено основні виклики для майбутнього у сфері публічних фінансів та з’ясовано можливі шляхи їх подолання. Introduction. The financial stability of the state is a key factor in ensuring macroeconomic stability and long-term development. Under martial law, the economic challenges, along with the need to mobilize resources for military resistance to aggression, have reached unprecedented proportions, necessitating the adaptation of financial subsystems of public institutions to new conditions. Structural transformations of public finances are becoming a critical element both for the effective management of a wartime economy and for laying the foundation of sustainable economic growth in the post-war period. Increased defense spending, financing of the security sector, growth of social transfers, and reconstruction of destroyed infrastructure are creating new challenges for public finances. Simultaneous contraction of economic activity, decline in savings of business structures and households, as well as the need to attract significant external and internal borrowings, generate risks of debt unsustainability and threats of default. In such a situation, traditional macroeconomic regulation tools lose their effectiveness, while the digitalization of public finance management becomes strategically important. The purpose of the article is to investigate the models of institutional changes aimed at ensuring the sustainability of Ukraine’s public finances caused by Russia’s full-scale war against our country and global political turbulences. To identify the key digital transformations in fiscal policy, the budget process, and the dynamics of government borrowing. Results. The key digital transformations in fiscal policy, the budget process, and the dynamics of government borrowing have been identified. Digital models of coordinated public institutions within the fiscal space and approaches to assessing the sustainability of public finances in conditions of imbalances and macroeconomic instability have been proposed. The main challenges for the future of public finance have been outlined, as well as possible ways to overcome them.
financial imbalances, public finance, fiscal space, government borrowing, financial stability, public debt, taxes, public expenditures
TRENDS IN THE DEVELOPMENT OF THE GLOBAL INSURANCE MARKET UNDER CONDITIONS OF UNCERTAINTY
Вступ. Глобальний страховий ринок є важливою складовою сучасної економіки, забезпечуючи механізми захисту від ризиків та стабільність як для суб’єктів господарювання, так і фізичних осіб. Однак сучасний світ характеризується зростаючою невизначеністю, спричиненою економічними кризами, геополітичними конфліктами, кліматичними змінами та технологічними трансформаціями. За таких умов страховий ринок стикається з новими викликами та можливостями, які змінюють традиційні моделі функціонування і створюють нові тренди. Спостерігається активний розвиток інноваційних страхових продуктів, зокрема у сфері кіберстрахування, страхування від кліматичних ризиків і персоналізованих страхових послуг. Водночас цифровізація страхового бізнесу змінює підходи до оцінки ризиків, обслуговування клієнтів та управління даними. Мета – проаналізувати ключові тренди розвитку глобального страхового ринку в умовах невизначеності, дослідити їх вплив на стратегії компаній і поведінку споживачів страхових продуктів. Результати. Рівень проникнення страхування значно варіюється між країнами, залежно від рівня економічного розвитку. У розвинених країнах, таких як Люксембург, Франція, Велика Британія та США, частка страхових премій до ВВП значно вища, ніж у менш розвинутих економіках, таких як Туреччина чи Румунія. Страхування життя домінує в країнах із високим рівнем доходів, тоді як non-life страхування (зокрема транспортні та майнові продукти) є більш популярним у країнах із середнім і низьким рівнем доходів. До 2029 р. очікується значне зростання європейського страхового ринку, який досягне 1,65 трильйона доларів США. Медичне страхування та страхування транспортних засобів залишатимуться лідерами. У 2024 р. спостерігалося зниження страхових ставок у багатьох регіонах, зокрема в Тихоокеанському регіоні, Великій Британії та Канаді. Водночас Латинська Америка демонструвала найбільший потенціал зростання. Фінансове та професійне страхування, а також кіберстрахування показують значне падіння ставок, що свідчить про конкуренцію на ринку та виклики з ціноутворенням. Висновки. Результати проведеного дослідження вказують на необхідність адаптації стратегій страхових компаній до змінних умов ринку та важливості інновацій для підтримки конкурентоспроможності. Стратегічний розвиток страхового ринку має зосереджуватися на інноваціях, цифровізації та створенні умов для розширення доступу до страхових послуг, особливо в країнах із середнім і низьким рівнем доходів. Introduction. The global insurance market is a crucial component of the modern economy, providing mechanisms for risk protection and stability for both businesses and individuals. However, the contemporary world is marked by growing uncertainty stemming from economic crises, geopolitical conflicts, climate change, and technological transformations. In such conditions, the insurance market faces new challenges and opportunities, reshaping traditional business models and creating new trends. Notable developments include the rapid growth of innovative insurance products such as cyber insurance, climate risk coverage, and personalized insurance services. Simultaneously, the digitalization of the insurance industry is transforming approaches to risk assessment, customer service, and data management. The purpose of the article is to analyze the key trends shaping the global insurance market in the context of uncertainty and determine their impact on company strategies and the behavior of consumer of insurance products. Results. The penetration level of insurance varies significantly across countries, depending on their level of economic development. In developed countries such as Luxembourg, France, the United Kingdom, and the United States, the share of insurance premiums relative to GDP is significantly higher than in less developed economies such as Turkey and Romania. Life insurance dominates in high-income countries, whereas non-life insurance (e.g., property and vehicle insurance) is more prevalent in middle- and low-income countries. By 2029, the European insurance market is projected to grow substantially, reaching USD 1.65 trillion, with medical and vehicle insurance remaining dominant. In 2024, insurance rates declined across many regions, including the Pacific region, the United Kingdom, and Canada, while Latin America demonstrated the highest growth potential. Financial and professional insurance, along with cyber insurance, experienced significant rate reductions, highlighting market competition and pricing challenges. Conclusions. The findings emphasize the need for insurance companies to adapt their strategies to evolving market conditions and underscore the importance of innovation in maintaining competitiveness. Strategic development of the insurance market should focus on innovation, digitalization, and expanding access to insurance services, particularly in middle- and low-income countries.
insurance, insurance market, life, non-life, insurance product, insurance premium
MANAGEMENT OF INVOLVED FINANCIAL RESOURCES OF COMMERCIAL ENTERPRISES IN WARTIME CONDITIONS
Вступ. Фінансові ресурси торговельного підприємства – це власні та залучені кошти. Власні ресурси є частиною активів, що залишається після оплати його зобов’язань. Традиційно перевага у структурі фінансових ресурсів власного капіталу означає, що підприємство має вищу фінансову стійкість, якщо ж більшу частину складають залучені кошти, то це свідчить про зниження платоспроможності та погіршення фінансового стану компанії. Проте у сучасних умовах воєнного часу торговельні підприємства вимушені залучати фінансові ресурси з різних джерел задля того, щоб утриматися на ринку та підтримувати рентабельність бізнесу на належному рівні. Водночас керівникам підприємств необхідно знаходити баланс між обсягами власних і залучених фінансових ресурсів. Мета – охарактеризувати вплив ризиків воєнного періоду на показники фінансового стану торговельних підприємств та обсяги їх позикового капіталу, а також розробити пропозиції щодо підвищення ефективності управління залученими коштами. Результати. Проаналізовано вплив повномасштабного російського вторгнення на діяльність підприємств малого та середнього бізнесу та виявлено, що 45% таких компаній потребують незначних інвестицій для розвитку своєї діяльності. З початку російсько-української війни 38% підприємств торгівлі не припиняли свою діяльність, 24,7% припинили менше, ніж на місяць. Наголошено, що рентабельність власного капіталу підприємств торгівлі у 2022 р. знизилася на 47,2%, порівняно з попереднім аналогічним періодом. Аналіз результатів діяльності приватного виробничо-торговельного підприємства “ДЖІЕН-ЕЛ” засвідчив погіршення його фінансового стану у 2022 р., зокрема коефіцієнта абсолютної ліквідності та автономії. Висновки. Результати аналізу діяльності підприємств торгівлі до початку та після повномасштабного вторгнення, а також співвідношення власного та залученого капіталу дали змогу запропонувати заходи щодо удосконалення управління залученими ресурсами, а саме: покращення планування та прогнозування потреби у залучених коштах, збалансування обсягів власних і залучених ресурсів; розширення міжнародного партнерства та залучення інвесторів; підвищення ефективності використання залучених коштів та контролю за їх обсягом. Introduction. The financial resources of a commercial enterprise are represented by its own and borrowed funds. Own resources are the part of assets that remains after paying its obligations. The predominance of equity in the structure of financial resources means that the enterprise has higher financial stability, and if the majority of it is borrowed funds, this indicates a decrease in solvency and a deterioration in the financial condition of the company. However, in modern wartime conditions, commercial enterprises are forced to attract financial resources from various sources in order to stay on the market and maintain business profitability at the proper level. At the same time, enterprise managers need to find a balance between the volumes of their own and borrowed financial resources. The purpose of the article is to characterize the impact of the war period risks on the financial condition of commercial enterprises and the volume of their loan capital, as well as to develop proposals for improving the efficiency of management of borrowed funds. Results. The impact of the full-scale Russian invasion on the activities of small and medium-sized businesses was analyzed and it was found that 45% of such companies require minor investments to develop their activities. With the beginning of the enemy's armed invasion, 38% of trade enterprises did not stop their activities, 24,7% stopped for less than a month. It is emphasized that the profitability of trade enterprises' equity in 2022 decreased by 47,2% compared to the previous similar period. An analysis of the results of the activities of the Private Production and Trade Enterprise “G-N-L” showed a deterioration in its financial condition in 2022, in particular, the absolute liquidity ratio and autonomy. Conclusions. The results of the analysis of the activities of trade enterprises before and after the full-scale invasion, as well as the ratio of own and borrowed capital, made it possible to propose measures to improve the management of borrowed resources, namely: improving planning and forecasting the need for borrowed funds, balancing the volumes of own and borrowed resources; expanding international partnerships and attracting investors; increasing the efficiency of using control over the volume and use of borrowed funds. The proposed will improve the quality of management of financial resources of a trade enterprise during the war period.
ACTUAL ISSUES OF NATIONAL ECONOMY DEVELOPMENT
equity, current and long-term liabilities, financial condition, debt ratio, profitability of operations, competitiveness, assessment of the effectiveness of attraction
IMPERATIVES OF DIGITAL TRANSFORMATION OF THE SERVICES MARKET
Вступ. У сучасному світі цифрові технології перетворюються на основний рушій змін, визначають розвиток ринків послуг. Цифровізація не лише оптимізує традиційні бізнес-процеси, а й відкриває нові можливості для розвитку підприємств і створення інноваційних продуктів та послуг. Ці процеси впливають на кожен аспект функціонування ринку послуг, змінюючи взаємодію між постачальниками послуг, споживачами та державними органами. Оскільки ринок послуг займає значну частку економіки багатьох країн, впровадження цифрових технологій стає стратегічно важливим елементом конкурентоспроможності підприємств. Мета – визначити основні імперативи цифрової трансформації ринку послуг, що дають змогу підприємствам адаптуватися до змінюваного середовища та зберегти свою конкурентоспроможність на ринку. Результати. Обґрунтовано сутність поняття “трансформація ринку послуг”. Визначено імперативи трансформації ринку послуг та охарактеризовано їх вплив на розвиток цього ринку. Проаналізовано ключові тенденції та технології, що визначають вектори розвитку ринку послуг в умовах цифровізації, а також визначено основні фактори, що сприяють успішній цифровій трансформації. Висновки. Цифрова трансформація ринку послуг охоплює різноманітні напрями, серед яких – автоматизація бізнес-процесів, впровадження цифрових платформ, розвиток онлайн-сервісів та інтеграція новітніх технологій, таких як штучний інтелект, великі дані, блокчейн та інтернет речей. Всі ці інструменти дають змогу компаніям надавати більш ефективні та персоналізовані послуги, покращуючи якість обслуговування споживачів, знижуючи витрати. Отже, імперативи цифрової трансформації ринку послуг вимагають від компаній не лише технологічної модернізації, а й стратегічної переструктуризації бізнес-процесів, культурних змін в організаціях, а також адаптації до нових вимог споживачів. Водночас вони створюють нові можливості для розвитку, які відкривають перспективи для більш ефективного, сталого та інноваційного функціонування бізнесу в умовах цифрової економіки. У результаті підприємства, які успішно реалізують ці імперативи, можуть не лише підвищити свою конкурентоспроможність, а й стати лідерами у своїй галузі. Introduction. The In the modern world, digital technologies are becoming the main driver of changes that determine the development of service markets. Digitalization not only optimizes traditional business processes, but also opens up new opportunities for the development of enterprises and the creation of innovative products and services. These processes affect every aspect of the functioning of the service market, changing the interaction between service providers, consumers and government agencies. Since the service market occupies a significant share of the economy of many countries, the implementation of digital technologies is becoming a strategically important element of the competitiveness of enterprises. The purpose of the article is to identify the main imperatives of the digital transformation of the service market, which allow enterprises to adapt to the changing environment and maintain their competitiveness in the market. Results. As a result of the study, the essence of the concept of “service market transformation” was determined. The imperatives of the transformation of the service market were identified and their impact on the development of this market was characterized. Key trends and technologies that determine the direction of development of the service market in the conditions of digitalization were analyzed, and the main factors contributing to successful digital transformation were also identified. Conclusions. The digital transformation of the services market encompasses a variety of areas, including business process automation, the implementation of digital platforms, the development of online services, and the integration of emerging technologies such as artificial intelligence, big data, blockchain, and the Internet of Things. All of these tools allow companies to provide more efficient and personalized services, improving the quality of customer service and reducing costs. Therefore, the imperatives of the digital transformation of the services market require companies not only to technologically modernize, but also to strategically restructure business processes, cultural changes in the organizations themselves, and adapt to new consumer demands. At the same time, they create new opportunities for development that open up prospects for more efficient, sustainable, and innovative business operations in the digital economy. As a result, enterprises that successfully implement these imperatives can not only increase their competitiveness, but also become leaders in their industry.
digital tools, digital economy, digital transformation, imperatives, digital technologies, inclusion, inclusive economy, services market
DEVELOPMENT OF HUMAN CAPITAL IN THE AGRICULTURAL SECTOR: DIGITALIZATION AND INCLUSION
Вступ. У сучасному світі агросфера стає одним із ключових секторів економіки, який не лише забезпечує продовольчу безпеку, а й відіграє важливу роль у соціально-економічному розвитку. Розвиток людського капіталу в агросфері є одним із основних чинників, що визначає ефективність сільського господарства та його здатність адаптуватися до нових викликів часу. Через глобальні тенденції цифровізації й інклюзії аграрний сектор зазнає суттєвих змін, що вимагають оновлення підходів до підготовки та розвитку кадрів. Мета – визначити особливості розвитку людського капіталу в агросфері в умовах цифровізації й інклюзії. Результати. В процесі дослідження визначено основні особливості розвитку людського капіталу в агросфері; з’ясовано специфіку розвитку людського капіталу під впливом цифровізації та запропоновано комплекс відмінностей; враховано вплив інклюзії на людський капітал, особливо в аграрній сфері. Запропоновано науково-теоретичний підхід до визначення особливостей розвитку людського капіталу агросфери в умовах цифрових трансформацій. Висновки. Розвиток людського капіталу в агросфері є важливим стратегічним напрямом для забезпечення сталого розвитку сільського господарства, підвищення його продуктивності та адаптації до сучасних викликів. Цифровізація агросектору створює нові можливості для підвищення ефективності виробництва, управління ресурсами та зменшення витрат, що, своєю чергою, потребує удосконалення кваліфікації працівників та освоєння нових технологій. Впровадження інноваційних технологій дає змогу підвищити рівень автоматизації, точності та продуктивності праці, а також мінімізувати негативний вплив на довкілля. Водночас для забезпечення ефективного розвитку людського капіталу важливо інтегрувати принципи інклюзії, що сприяють створенню рівних можливостей для усіх верств населення, зокрема для сільських жінок, молоді та представників соціально вразливих груп. Інклюзивний підхід не лише обумовлює рівний доступ до освіти та новітніх технологій, а й забезпечує соціальну справедливість і економічну рівність у сільських громадах. Introduction. In the modern world, the agrosphere is becoming one of the key sectors of the economy, which not only ensures food security, but also plays an important role in socio-economic development. The development of human capital in the agrosphere is one of the main factors determining the efficiency of agriculture and its ability to adapt to new challenges of the time. In connection with global trends in digitalization and inclusion, the agrarian sector is undergoing significant changes that require updating approaches to training and development of personnel. The purpose of the article is to determine the features of the development of human capital in the agrosphere in the conditions of digitalization and inclusion. Results. In the process of research, the main features of the development of human capital in the agrosphere were determined; the features of the development of human capital under the influence of digitalization were also determined and a set of differences was proposed; the impact of inclusion on human capital, especially in the agrarian sphere, was taken into account. A scientific and theoretical approach to determining the features of the development of human capital in the agrosphere in the conditions of digital transformations was proposed. Conclusions. The development of human capital in the agricultural sector is an important strategic direction for ensuring sustainable development of agriculture, increasing its productivity and adapting to modern challenges. The digitalization of the agricultural sector creates new opportunities for increasing production efficiency, resource management and reducing costs, which in turn requires improving the qualifications of employees and mastering new technologies. The introduction of innovative technologies allows to increase the level of automation, accuracy and labor productivity, as well as minimize the negative impact on the environment. At the same time, to ensure the effective development of human capital, it is important to integrate the principles of inclusion, which allow creating equal opportunities for all segments of the population, in particular for rural women, youth and representatives of socially vulnerable groups. An inclusive approach not only promotes equal access to education and new technologies, but also ensures social justice and economic equality in rural communities.
human capital, rural areas, inclusive development, inclusion, digitalization, digital technologies
CRYPTOCURRENCY: ESSENCE, FACTORS AND PROBLEMATIC ISSUES
Вступ. Значущість і актуальність дослідження розвитку криптовалютного ринку зумовлені цифровізацією суспільства, її проникненням в усі сфери життєдіяльності країн, включно із фінансовою сферою, трансформацією її регулювання, недопущенням виходу ринку криптовалют за межі правового поля і реалізації негативних наслідків використання криптовалюти. Мета – розкрити сутність криптовалюти, визначити її чинники і проблемні питання функціонування. Результати. Проаналізовано підходи до тлумачення поняття “криптовалюта”. Визначено сутність криптовалюти, її відмінності, привабливість і супутні негативні процеси. Наведено авторське бачення сутності криптовалюти. Охарактеризовано закономірності й особливості регулювання криптовалютного ринку в країнах світу, з’ясовано негативні наслідки відсутності / недосконалості такого регулювання. Наголошено на значущості фінансового моніторингу у цій сфері. Висновки. За всіх плюсів і мінусів впровадження криптовалюти необхідно сформувати досконалу дозвільну систему, чітко визначити регулятора, порядок її емісії, використання, сфери застосування, характер оподаткування; визначити співвідношення криптовалюти з іншими валютними активами; забезпечити державний контроль за цією сферою, включно з відповідним розвитком і вдосконаленням чинного фінансового моніторингу. Introduction. The significance and relevance of researching the development of the cryptocurrency market are driven by the digitalization of society, its penetration into all areas of life, including the financial sector, the transformation of its regulation, the need to prevent the cryptocurrency market from operating outside the legal framework, and mitigating the negative consequences of cryptocurrency use. The purpose of the article is to clarify the essence of cryptocurrency, identify its determining factors, and explore the key issues in its functioning. Results. Various approaches to interpreting the concept of "cryptocurrency" have been analyzed. The essence of cryptocurrency, its distinctive features, attractiveness, and associated negative processes have been identified. The author's perspective on the nature of cryptocurrency is presented. The patterns and peculiarities of cryptocurrency market regulation in different countries have been characterized, identified the negative consequences of the absence. The importance of financial monitoring in this sector has been emphasized. Conclusions. Despite the advantages and disadvantages of cryptocurrency implementation, it is essential to establish a well-structured regulatory system, clearly define the regulatory authority, determine the issuance process, usage, application areas, and taxation framework; establish the relationship between cryptocurrency and other financial assets; and ensure state oversight of this sector, including the appropriate development and enhancement of financial monitoring mechanisms.
cryptocurrency, Bitcoin, mining, economic security, financial security, financial monitoring, digitalization, blockchain