The World of Finance scientific journal was founded in May 2004 by the Department of Finance of the Ternopil Academy of National Economy. In March 2021, the founder and publisher, Western Ukrainian National University, passed the state re-registration of the scientific journal “World of Finance” (certificate of state registration of mass media KV № 24739-14679PR dated March 23, 2021). The ISSN International Center (Paris) has included the scientific journal “World of Finance” in the international register of periodicals, assigning it the international standard number (ISSN) 1818-5754 (print) and 2415-3672 (online). According to the Order of the Ministry of Education and Science of Ukraine dated 28.12.2019 No. 1643, the journal is included in the List of scientific professional publications of Ukraine of category “B”. Therefore, it is possible to publish the results of dissertations for the degrees of Doctor and Candidate of Economic Sciences. The World of Finance scientific journal is intended for professionals interested in theoretical and applied problems of economics, finance, banking and insurance, accounting and taxation, public administration and management, financial management and international finance. The editorial board accepts scientific articles on topical issues. Submitted articles should contain the results of in-depth scientific research and justification of the scientific results obtained. Thematic orientation of the journal: economics, international economic relations, accounting and taxation, finance, banking, insurance and stock market, public management and administration, trade. Language of the manuscript: Ukrainian. Publication frequency: 4 times a year. DOI: https://doi.org/10.35774/sf Read More
ОБЛІК, ОПОДАТКУВАННЯ І КОНТРОЛЬ: ТЕОРІЯ ТА МЕТОДОЛОГІЯ (аналітична записка за результатами Першої міжнародної науково-дискусійної платформи “Облік, оподаткування і контроль: теорія та методологія”, Тернопіль, ЗУНУ, 8 січня 2026 року) Аналітичну записку підготували: д.е.н., професор Оксана ДЕСЯТНЮК д.ю.н., професор Уляна КОРУЦ д.е.н., професор Валентина ПАНАСЮК д.е.н., професор Олена СОХАЦЬКА д.е.н., професор Олена ПТАЩЕНКО д.е.н., професор Аліна ЖУКОВСЬКА к.е.н., доцент Оксана ЧЕРЕШНЮК здобувач ступеня доктора філософії Вадим ШУХМАНН
CURRENT ISSUES OF THE NATIONAL ECONOMY DEVELOPMENT
MODELS OF PARTICIPATORY BUDGETING AND THEIR INTEGRATION INTO CONTEMPORARY BUDGET MANAGEMENT
Вступ. У сучасних умовах зростає потреба застосування інструментів бюджетного менеджменту, які спроможні сприяти підвищенню ефективності й справедливості використання бюджетних коштів, довіри громадськості до органів влади. У цьому контексті важливим є дослідження моделей учасницького бюджетування, їхніх функціональних характеристик та потенціалу інтеграції у практику бюджетного менеджменту в Україні. Мета – систематизувати теоретичні підходи до учасницького бюджетування, сформувати авторську типологію його моделей, обґрунтувати можливості їхньої інтеграції з метою підвищення ефективності, прозорості й легітимності бюджетного процесу. Результати. Досліджено, що учасницьке бюджетування є логічним наслідком еволюції демократичних засад бюджетного менеджменту та розширення ролі громадян у бюджетному процесі. Обґрунтовано типологію моделей учасницького бюджетування – плебісцитарну, деліберативну та асоціативну, що дає змогу систематизувати підходи до залучення громадськості та розкрити їхні змістові відмінності. Доведено, що зазначені моделі не є взаємовиключними, а можуть інтегруватися в межах комплексної моделі, яка забезпечує синергетичний ефект через поєднання безпосереднього волевиявлення, публічної деліберації та асоціативного посередництва. Визначено ключові функції учасницького бюджетування – інформаційно-просвітницьку, демократичної легітимації, стимулювання ефективності, сприяння справедливості та контрольну, реалізація яких залежить від інституційної якості механізмів участі та їхнього органічного включення у бюджетний процес. Висновки. Учасницьке бюджетування варто розглядати як інституціоналізований механізм демократизації бюджетного процесу, ефективність якого визначається якістю поєднання плебісцитарних, деліберативних та асоціативних підходів. Інтеграція цих моделей і реалізація ключових функцій учасницького бюджетування створюють передумови для підвищення обґрунтованості, справедливості, легітимності й результативності бюджетних рішень у системі бюджетного менеджменту. Introduction. In contemporary conditions, there is a growing need to apply budget management instruments capable of enhancing the efficiency and equity of public fund allocation while strengthening public trust in governmental institutions. In this context, the study of participatory budgeting models, their functional characteristics, and their potential for integration into the practice of budget management in Ukraine is of particular importance. The purpose of the article is to systematize theoretical approaches to participatory budgeting, to develop an authorial typology of its models, and to substantiate the possibilities of their integration in order to enhance the efficiency, transparency, and legitimacy of the budget process. Results. The study establishes that participatory budgeting represents a logical outcome of the evolution of democratic principles in budget management and the expansion of citizens’ roles in the budget process. A typology of participatory budgeting models – plebiscitary, deliberative, and associative – is substantiated, enabling the systematization of approaches to public engagement and the identification of their substantive differences. It is demonstrated that these models are not mutually exclusive and may be integrated within a comprehensive framework that produces a synergistic effect through the combination of direct voting mechanisms, public deliberation, and institutional mediation. The key functions of participatory budgeting are identified as informational and educational, democratic legitimacy, efficiency-enhancing, equity-promoting, and control functions, the implementation of which depends on the institutional quality of participation mechanisms and their organic incorporation into the budget process. Conclusions. Participatory budgeting should be considered an institutionalized mechanism for the democratization of the budget process, the effectiveness of which is determined by the quality of the combination of plebiscitary, deliberative, and associative approaches. The integration of these models and the realization of the key functions of participatory budgeting create preconditions for improving the substantiation, equity, legitimacy, and overall effectiveness of budget decisions within the system of budget management.
budget, budget management, participatory budgeting, participatory budgeting models, integrated participation model, budgetary democracy.
ECONOMIC EFFICIENCY OF DIGITAL TRANSFORMATION OF LOGISTICS PROCESSES
Вступ. Цифрова трансформація логістичних процесів передбачає інтеграцію сучасних інформаційних технологій у систему управління матеріальними, інформаційними та транспортними потоками. Використання цифрових платформ, систем управління ланцюгами постачання, технологій аналізу великих даних, автоматизованих складських комплексів і систем моніторингу транспортування сприяє підвищенню прозорості логістичних операцій, прискоренню обміну інформацією та покращенню координації між учасниками логістичних мереж. Завдяки цьому підприємства отримують можливість більш точно планувати логістичні операції, зменшувати витрати та підвищувати ефективність використання ресурсів. Мета – визначити основні детермінанти економічної ефективності цифрової трансформації логістичних процесів. Результати. Проаналізовано детермінанти економічної ефективності цифрової трансформації логістичних процесів. Визначено основні особливості цифровізації логістичних процесів та сформовано методичні положення щодо підвищення їхньої економічної ефективності. Висновки. Впровадження цифрових технологій змінює традиційні підходи до організації логістичних процесів, сприяючи підвищенню рівня інтеграції інформаційних, матеріальних і фінансових потоків. У результаті логістика трансформується з допоміжної функції управління у важливий стратегічний інструмент забезпечення конкурентоспроможності підприємств у сучасному економічному середовищі. Цифрова трансформація логістичних процесів є важливою передумовою підвищення економічної ефективності діяльності підприємств, оскільки сприяє оптимізації управління логістичними потоками, зниженню витрат і підвищенню якості логістичного обслуговування. Подальший розвиток цифрових технологій, їхнє системне впровадження у логістичну діяльність створюватимуть нові можливості для вдосконалення управління ланцюгами постачання та забезпечення сталого розвитку підприємств у сучасному економічному середовищі. Introduction. Digital transformation of logistics processes involves the integration of modern information technologies into the management system of material, information and transport flows. The use of digital platforms, supply chain management systems, big data analysis technologies, automated warehouse complexes and transportation monitoring systems contributes to increasing the transparency of logistics operations, accelerating information exchange and improving coordination between participants in logistics networks. Thanks to this, enterprises are able to more accurately plan logistics operations, reduce costs and increase the efficiency of resource use. The purpose of the study is to identify the main determinants of the economic efficiency of the digital transformation of logistics processes. Results. The presented work analyzes the determinants of the economic efficiency of the digital transformation of logistics processes. The main features of the digitalization of logistics processes are identified, and methodological provisions are formed to increase the economic efficiency of the digital transformation of logistics processes. Conclusions. The introduction of digital technologies changes traditional approaches to the organization of logistics processes, contributing to an increase in the level of integration of information, material and financial flows. As a result, logistics is transformed from an auxiliary management function into an important strategic tool for ensuring the competitiveness of enterprises in the modern economic environment. The digital transformation of logistics processes is an important prerequisite for increasing the economic efficiency of enterprises, as it contributes to the optimization of logistics flow management, cost reduction and improvement of the quality of logistics services. Further development of digital technologies and their systematic implementation in logistics activities will create new opportunities for improving supply chain management and ensuring sustainable development of enterprises in the modern economic environment.
logistics, efficiency, digital transformation, logistics process, digital logistics, economic determinants, economic efficiency.
SUSTAINABLE DEVELOPMENT REPORT OF THE ENTERPRISE: NECESSITY OF IMPLEMENTATION, ROLE AND PROBLEMATIC ASPECTS
Вступ. Наприкінці XX століття з’явилася нова парадигма розвитку суспільства – сталий розвиток, яка набуває великого значення в сучасних умовах, коли питання збереження людства стоїть на першому місці. Поєднання трьох компонентів сталого розвитку (економічного, екологічного та соціального) має неабиякий вплив на розвиток суб’єктів господарювання будь-якої країни. Економічна компонента сталого розвитку важлива з погляду використання та збереження природних ресурсів. Екологічна націлена на збереження природного середовища та тривалість життя. Соціальна компонента передбачає досягнення таких життєвих стандартів, які прийнятні для людського існування. Мета – проаналізувати нормативні акти щодо складання, подання й оприлюднення звіту зі сталого розвитку суб’єктами господарювання України та виокремити позитивні і проблемні аспекти. Результати. Розглянуто концепцію звітності зі сталого розвитку з обґрунтуванням причин її запровадження, значення та проблемних аспектів. Проаналізовано законопроєкт “Про внесення змін до Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” щодо запровадження звітності із сталого розвитку”. Виокремлено низку проблем, що стосуються методики складання та проведення обов’язкового аудиту звіту зі сталого розвитку. Висновки. Уряд України робить усе можливе щодо імплементації CSRD та ESRS у забезпеченні відповідності законодавства України у сфері складання, подання й оприлюднення звіту зі сталого розвитку. Як результат, на українських суб’єктів господарювання очікує трансформація звітності, яка має відкрити можливість залучати в більших обсягах європейські інвестиції, виходити на європейські ринки капіталу, отримувати якісну й неупереджену інформацію з метою оцінювання екологічних і соціальних аспектів та оцінки їх впливу на навколишнє середовище. Introduction. At the end of the 20th century, a new paradigm of social development emerged – sustainable development, which is of great importance in modern conditions, when the issue of preserving humanity is in the first place. The combination of three components of sustainable development (economic, environmental and social) has a significant impact on the development of economic entities of any country. The economic component of sustainable development is important in terms of the use and conservation of natural resources. The environmental component is aimed at preserving the natural environment and prolonging life. The social component involves achieving living standards that are acceptable for human existence. The purpose of the article is to analyze regulatory acts concerning the preparation, submission and publication of sustainability reports by Ukrainian businesses and to highlight positive and problematic aspects. Results. The concept of sustainable development reporting is considered, with justification of the reasons for its introduction, significance, and problematic aspects. The European legislation and the draft Law of Ukraine “On Accounting and Financial Reporting in Ukraine” regarding the introduction of sustainable development reporting was conducted, which showed that it is mandatory to prepare, submit, and publish a sustainable development report together with an audit opinion. A number of issues have been identified that need to be addressed in the near future, primarily concerning the methodology for compiling and conducting mandatory audits of sustainability reports. Conclusions. Thus, the Ukrainian government is doing everything possible to implement CSRD and ESRS in ensuring the compliance of Ukrainian legislation in the field of preparing, submitting, and publishing sustainability reports. As a result, Ukrainian businesses can expect a transformation in reporting, which should open up opportunities to attract more European investment, enter European capital markets, and obtain high-quality and unbiased information for the purpose of assessing environmental and social aspects and their impact on the environment. At the same time, we have identified a number of unresolved issues that need to be addressed in the near future.
reporting, sustainable development, components of sustainable development, non-financial reporting, sustainability report, EU Directives, CSDDD and CSRD, ESRS standards, sustainability report audit.
PROBLEMATIC ISSUES OF PUBLIC FINANCIAL PARTICIPATION IN THE DIGITAL ECONOMY: CONTENT ANALYSIS AND PROSPECTS
Вступ. Цифрова економіка є багатовимірним явищем, що поєднує технології, бізнес-моделі, соціальні практики та інституційні механізми, трансформуючи традиційні економічні процеси. Вона формує нові правила, стандарти та механізми координації, впливаючи на фінансову доступність і цифрову грамотність населення. В Україні розвиток цифрової економіки ускладнюють війна, внутрішня міграція та нерівномірний доступ до інфраструктури, що акцентує потребу в інклюзивних підходах. Незважаючи на прогрес у впровадженні державних і приватних цифрових сервісів, актуальною залишається проблема ефективного інституційного забезпечення, регулювання та безпечного використання технологій. Подальший розвиток цифрової економіки вимагає системного поєднання технологій, правового регулювання, освіти та співпраці держави і бізнесу для забезпечення стійкості, інклюзивності та соціальної справедливості. Мета – здійснити контент-аналіз наукових підходів до розуміння фінансової участі населення у цифровій економіці, визначити її структурні компоненти, інституційні передумови та бар’єри реалізації, систематизувати проблемні аспекти, сформувати практичні рекомендації щодо підвищення рівня фінансової інклюзії в цифровому середовищі. Результати. Контент-аналіз дав змогу визначити фінансову участь населення у цифровій економіці як багатовимірне явище, що охоплює використання цифрових фінансових сервісів, залучення до електронних платіжних систем, цифрового банкінгу та інших інструментів цифрових фінансів. Систематизовано основні бар’єри фінансової участі населення: інфраструктурні (нерівномірний доступ до інтернету та цифрових сервісів), інституційні (недосконалість регуляторного середовища), поведінкові (низький рівень довіри до цифрових фінансових інструментів), освітні (недостатній рівень цифрової та фінансової грамотності). Встановлено, що обмежена фінансова участь населення у цифровому середовищі знижує потенціал фінансової інклюзії та стримує розвиток цифрової економіки в Україні. Introduction. The digital economy represents a complex and transformative phenomenon that reshapes production, consumption, and financial interaction by integrating technological innovations, institutional frameworks, and social practices. In Ukraine, this issue acquires particular significance due to war-related disruptions, decentralization processes, and uneven regional development, which simultaneously stimulate the growth of digital services and pose barriers to equal financial participation. The purpose of the article is to conduct a content analysis of scientific approaches to understanding the financial participation of the population in the digital economy, to identify its structural components, institutional prerequisites and implementation barriers, and to systematize problematic aspects in order to develop practical recommendations for increasing the level of financial inclusion in the digital environment. Results. The conducted content analysis made it possible to conceptualize the financial participation of the population in the digital economy as a multidimensional phenomenon encompassing the use of digital financial services, engagement in electronic payment systems, digital banking, and other digital finance instruments. The study systematizes the main barriers to financial participation, categorizing them as infrastructural (uneven access to the Internet and digital services), institutional (imperfections of the regulatory framework), behavioral (low levels of trust in digital financial instruments), and educational (insufficient levels of digital and financial literacy). The findings indicate that limited financial participation of the population in the digital environment reduces the potential for financial inclusion and constrains the development of the digital economy in Ukraine.
digital economy, financial accessibility, digital literacy, financial inclusion, socio-economic challenges, institutional barriers, digital services.
CONCEPTUALIZATION OF THE ROLE OF BLOCKCHAIN TECHNOLOGY IN THE TRANSFORMATION OF FINANCIAL RELATIONS
Вступ. Сучасні фінансові відносини відбуваються не у відділеннях банківських установ, а онлайн, шляхом використання мобільних додатків для банкінгу. Вони засновані на застосуванні багатьох революційних технологій: від алгоритмів штучного інтелекту і до блокчейну, який також використовують для роботи з криптовалютами, що дає змогу керувати ними через блокчейн-гаманець. Однак інтеграція блокчейну в фінансову систему та банківські додатки вимагає концептуального розуміння цієї технології, тому необхідно концептуалізувати роль технології блокчейну у трансформації фінансових відносин. Мета – проаналізувати роль технології блокчейну у трансформації фінансових відносин, розробити власні рекомендації щодо інтеграції блокчейну в фінансовий сектор України. Результати. Проаналізовано динаміку зміни кількості користувачів блокчейн-гаманців за період 2012–2022 рр. Висвітлено проблеми інтеграції технології блокчейну у фінансові відносини. Обґрунтовано основну перевагу технології блокчейн над традиційними фінансовими інструментами. Визначено стан технології блокчейну в українській фінансовій системі. Висновки. Форми фінансових відносин тісно пов’язаніміж собою, вони формують фінансову систему, яка складається із сукупності всіх ланок. За останні роки відбулося експоненціальне зростання темпів використання технології блокчейну на ринку банківських та фінансових послуг. Технології блокчейну відіграють важливу роль у трансформації фінансових відносин як інструменту фінансової інклюзії, децентралізації фінансової діяльності та боротьби з соціальною нерівністю. Вони підвищують планку для діяльності банків, що призводить до монополізації ринку фінансових послуг найбільшими установами. Перспективи подальших досліджень полягають в аналізі ролі технологій блокчейну у фінансовій системі в цілому та її окремих ланках. Introduction. Modern financial relations often take place not in branches of banking institutions, but online, through the use of mobile banking applications. These applications are based on the application of many revolutionary technologies: from artificial intelligence algorithms to blockchain. Therefore, it is necessary to conceptualize the role of blockchain technology in the transformation of financial relations. The purpose of the article is to analyze the role of blockchain technology in the transformation of financial relations and develop our own recommendations for integrating blockchain into the financial sector of Ukraine. Results. The dynamics of changes in the number of blockchain wallet users for the period 2012–2022 are analyzed. The problems of integrating blockchain technology into financial relations are described. The main advantage of blockchain technology over traditional financial instruments is justified. The state of blockchain technology in the Ukrainian financial system is determined. Conclusions. The role of blockchain technology in the transformation of financial relations as a tool for financial inclusion, decentralization of financial activity and the fight against social inequality is determined. The prospects for further research are to analyze the role of blockchain technologies in the financial system as a whole and its individual links.
blockchain, financial system, financial inclusion, decentralization, households, market monopolization.
ANALYSIS OF THE STATE DOMESTIC GOVERNMENT BOND MARKET DURING THE FULL-SCALE WAR
Вступ. Ринок облігацій внутрішньої державної позики (ОВДП) є важливою складовою вітчизняної фінансової системи, особливо в умовах війни, яка зумовила необхідність трансформації усіх сфер життя країни, зокрема в контексті забезпечення потреб обороноздатності, вирішення гуманітарних проблем та пошуку додаткових джерел фінансування. ОВДП стали ключовим інструментом мобілізації внутрішніх фінансових ресурсів, що сприяє зменшенню залежності від зовнішніх запозичень і підтримує макрофінансову стабільність. Мета – дослідити функціонування ринку ОВДП в Україні в умовах повномасштабної війни, проаналізувати його структурні трансформації, чинники попиту, а також вплив на фінансову стійкість та боргову безпеку держави. Результати. Під час аналізу ринку ОВДП в Україні в умовах повномасштабної війни виявлено його ключові структурні, інституційні та поведінкові трансформації. Встановлено, що в 2022–2025 рр. ринок ОВДП став головним інструментом фінансування дефіциту державного бюджету, забезпечуючи понад половину обсягів внутрішніх запозичень. Незважаючи на провідну роль банківського сектору, у структурі власників ОВДП відбулося суттєве зростання частки фізичних осіб та небанківських фінансових установ, що засвідчує зміцнення довіри до державних боргових інструментів. Хоча динаміка дохідності ОВДП за досліджуваний період відрізнялася строкатістю значень, однак, у підсумку, стабілізація їх прибутковості в межах 16–18% корелює зі зниженням макрофінансової напруги. Доведено, що ринок ОВДП в умовах війни виконує роль як фіскального, так і стабілізаційного механізму, сприяючи підтриманню фінансової стійкості держави й мобілізації внутрішніх ресурсів. Висновки. В умовах повномасштабної війни ринок ОВДП став одним із ключових елементів фінансової архітектури України, забезпечуючи критично важливі потреби бюджету, насамперед у сфері оборони та гуманітарної підтримки. Структурні трансформації ринку ОВДП в аспекті зростання залученості фізичних осіб та бізнесу відображають консолідацію суспільства навколо ідеї фінансової підтримки держави. Цифровізація інвестиційних процесів, патріотична складова та розширення доступу до фінансових інструментів є найбільш вагомими неціновими чинниками впливу на попит на ОВДП. Introduction. The domestic government bond market (DGBM) is a vital component of Ukraine’s financial system, especially under wartime conditions that have necessitated the transformation of all spheres of national life. This includes meeting defense needs, addressing humanitarian challenges, and identifying additional sources of funding. DGBMs have become a key instrument for mobilizing internal financial resources, reducing dependence on external borrowing, and supporting macro-financial stability. The purpose of the article is to conduct a comprehensive analysis of Ukraine’s DGBM under full-scale war conditions, identifying key development trends, structural transformations, demand determinants, and the impact on financial resilience and debt security. Results. The analysis revealed that, under conditions of full-scale war, key structural, institutional, and behavioral transformations occurred in the domestic government bond (DGB) market. It was established that during 2022-2025, the DGB market became the primary instrument for financing the state budget deficit, accounting for more than half of the volume of domestic borrowings. Despite the leading role of the banking sector, the ownership structure of DGBs has shown a significant increase in the share held by individuals and non-bank financial institutions, indicating a strengthening of trust in government debt instruments. Although the dynamics of DGB yields during the studied period were characterized by considerable variability, ultimately the stabilization of profitability within the range of 16-18% correlates with a reduction in macro-financial tension. It has been proven that, under wartime conditions, the DGB market performs both fiscal and stabilization functions, contributing to the maintenance of the state’s financial resilience and the mobilization of domestic resources. Conclusions. Under the conditions of full-scale war, the domestic government bond market has become a crucial element of the country’s financial architecture, ensuring the critical needs of the state budget, primarily in the areas of defense and humanitarian support. Structural transformations of the GDB market, particularly the increased involvement of individuals and businesses, reflect the consolidation of society around the idea of financial support for the state. The digitalization of investment processes, the patriotic dimension, and the expansion of access to financial instruments represent the most significant non-price factors influencing demand for DGBs.
DGBM, domestic borrowing, DGBM ownership structure, DGBM yield, military bonds, DGBM demand, non-price demand factors, risks, tax incentives, liquidity, financial stability, digitalization.
THE MORTGAGE-BACKED SECURITIES MARKET IN UKRAINE: STRUCTURAL CHARACTERISTICS AND PROSPECTS
Вступ. Сучасна економіка України перебуває під впливом геополітичної нестабільності, військових ризиків та дисбалансів фінансової системи, що підвищує потребу у нових механізмах залучення капіталу та стимулювання економічного відновлення. У цьому контексті особливо актуальним стає розвиток ринку іпотечних цінних паперів, який у світі є важливим інструментом трансформації іпотечних кредитів у ліквідні активи, стабілізації банківської системи та залучення інвестицій. В Україні цей ринок перебуває на початковому етапі розвитку, обмежуючи можливості фінансування житлової відбудови та довгострокових інвестицій. Формування ефективного ринку іпотечних цінних паперів може стати ключовим інструментом підтримки післявоєнного відновлення, підвищення стійкості банківського сектору та розвитку фондового ринку. Мета – виявити структурні особливості та передумови формування ринку іпотечних цінних паперів в Україні, а також окреслити перспективи його розвитку з орієнтацією на світовий досвід. Результати. Визначено сучасний стан і ключові передумови розвитку ринку іпотечних цінних паперів України. Проаналізовано його структуру, нормативно-правове забезпечення та взаємозв’язок із ринком іпотечного кредитування. Результати підтверджують, що основна активність зосереджена в межах державних програм, що обмежує приватну участь. Оцінено роль державних інституцій у рефінансуванні іпотечних активів. Досліджено зарубіжний досвід, зокрема данську модель “covered bonds”, запропоновану як ефективний орієнтир для України. Висновки. Результати дослідження підтверджують, що розвиток ринку іпотечних цінних паперів в Україні має значний потенціал, однак його реалізація стримується низькою активністю у сфері іпотечного кредитування та залежністю від державних програм. На основі огляду зарубіжного досвіду формування ефективного ринку іпотечних цінних паперів обґрунтовано доцільність адаптації зарубіжної практики, що дало б змогу розробити стимулюючі механізми та підвищити темпи формування ліквідного конкурентного та стійкого ринку іпотечних цінних паперів. Introduction. The mortgage-backed securities market worldwide has become an effective instrument for transforming mortgage loans into liquid assets, thereby stimulating the development of the banking system and attracting investment. In Ukraine, such a market has not yet been established due to a combination of objective and subjective factors outlined in this article. The mortgage-backed securities market gains particular significance in the post-war recovery period, as it can facilitate the refinancing of mortgage loans while strengthening their social function. The purpose of the article is to identify the structural features and prerequisites for the formation of the mortgage-backed securities market in Ukraine, as well as to outline the prospects for its development based on international experience. Results. The current state and key prerequisites for the development of Ukraine’s mortgage-backed securities market have been identified. Its structure, regulatory framework, and interconnection with the mortgage lending market have been analyzed. The analysis confirmed a strong dependence of mortgage lending activity on state compensation programs, which hinders private refinancing initiatives. The mortgage lending market remains underdeveloped and insufficient to stimulate the refinancing of mortgage assets. Based on a review of global practices, potential incentive instruments suitable for implementation in the Ukrainian context have been identified. Conclusions. The development of the mortgage-backed securities market in Ukraine has considerable potential; however, its realization is constrained by low activity in the mortgage lending sector and a strong dependence on government programs. To establish an efficient market, the adaptation of international best practices has been justified, as this would enable the development of incentive mechanisms and accelerate the formation of a liquid, competitive, and sustainable mortgage-backed securities market.
mortgage-backed securities, mortgage securities market, mortgage lending, mortgage bonds, government guarantees, asset refinancing, securitization.
INTEGRATION OF THE SUSTAINABLE DIMENSION INTO THE FINANCIAL ASSESSMENT AND STRUCTURING OF INVESTMENT PROJECTS
Вступ. Сучасний етап розвитку світової економіки характеризується зростанням невизначеності, посиленням регуляторного тиску у сфері екології та соціальної відповідальності, а також трансформацією інвестиційних пріоритетів у напрямі довгострокової стійкості. У цих умовах інтеграція принципів сталого розвитку у фінансову систему перестає бути виключно етичним або репутаційним питанням і набуває стратегічного економічного значення. Особливу актуальність зазначена проблематика має для інвестиційних проєктів, фінансування яких пов’язане з високим рівнем ризиків, значними початковими вкладеннями та тривалим горизонтом окупності. Традиційні фінансові індикатори (NPV, IRR, WACC) не повною мірою відображають вплив ESG-факторів, що зумовлює необхідність удосконалення методології фінансової оцінки та структурування інвестиційних рішень. Мета – теоретично і методологічно обґрунтувати підходи до інтеграції сталого (ESG-) виміру у фінансову оцінку та структурування інвестиційних проєктів, що забезпечують адекватне врахування екологічних, соціальних і управлінських факторів у процесі ухвалення інвестиційних рішень, сприяють зниженню вартості капіталу, підвищенню довгострокової фінансової ефективності й інвестиційної привабливості проєктів. Результати. Досліджено проблематику інтеграції сталого (ESG-) виміру у фінансову оцінку та структурування інвестиційних проєктів в умовах трансформації фінансових ринків і зростання ролі нефінансових факторів в ухваленні інвестиційних рішень. Обґрунтовано обмеженість традиційних підходів до фінансової оцінки інвестицій, що не враховують екологічні, соціальні та управлінські чинники як фінансово матеріальні ризики та можливості. Розкрито теоретичні засади сталого інвестування та фінансову матеріальність ESG-факторів. Запропоновано методологічні підходи до інтеграції ESG-виміру у фінансову оцінку інвестиційних проєктів шляхом коригування прогнозних грошових потоків, ставки дисконту та структури капіталу. Проаналізовано прикладні аспекти використання ESG-підходів у практиці фінансування інвестиційних проєктів, зокрема через застосування інструментів сталого фінансування. Висновки. Доведено, що інтеграція ESG-факторів сприяє зниженню фінансових ризиків, оптимізації вартості капіталу та підвищенню інвестиційної привабливості проєктів у довгостроковій перспективі. Отримані результати мають практичну значущість для інвесторів, фінансових інституцій та розробників інвестиційних проєктів. Introduction. The current stage of the world economy's development is characterized by increasing uncertainty, heightened regulatory pressure in the areas of ecology and social responsibility, and the transformation of investment priorities towards long-term sustainability. Under these conditions, the integration of sustainable development principles into the financial system is ceasing to be solely an ethical or reputational issue and is acquiring strategic economic significance. This issue is particularly relevant for investment projects whose financing involves high levels of risk, significant initial investments, and a long payback period. Traditional financial indicators (NPV, IRR, WACC) do not fully reflect the impact of ESG factors, which necessitates the improvement of financial assessment methodology and the structuring of investment decisions. The purpose of the article is to theoretically and methodologically substantiate approaches to integrating sustainable (ESG) dimension into the financial assessment and structuring of investment projects, which ensure adequate consideration of environmental, social and governance factors in the investment decision-making process, contribute the reduction of the cost of capital, increasing long-term financial efficiency and the investment attractiveness of projects. Results. The theoretical foundations of sustainable investment and the financial materiality of ESG factors are disclosed. Methodological approaches for integrating the ESG dimension into the financial assessment of investment projects by adjusting projected cash flows, the discount rate, and the capital structure are proposed. Applied aspects of using ESG approaches in the practice of financing investment projects, particularly through the use of sustainable finance instruments, are analyzed. Conclusions. It has been proven that the integration of ESG factors contributes to the reduction of financial risks, optimization of the cost of capital, and increased investment attractiveness of projects in the long term. The obtained results are of practical significance for investors, financial institutions, and developers of investment projects.
sustainable development, ESG factors, investment projects, financial valuation, cost of capital, sustainable investment, financing structure.
THE INSTITUTIONAL STATUS OF THE CENTRAL BANK AS THE BASIS FOR EFFECTIVE MONETARY REGULATION
Вступ. У статті досліджено інституційний статус центрального банку як ключового фактора ефективного монетарного регулювання та підтримання макрофінансової стабільності в умовах ринкової економіки. Показано, що еволюція центральних банків від емісійних центрів до повноцінних органів монетарної влади зумовила необхідність чіткого визначення їхнього місця в системі державного управління. Мета – проаналізувати інституційний статус центрального банку як головний чинник ефективності монетарного регулювання в умовах сучасних економічних викликів. Результати. Встановлено, що інституційний статус центрального банку формується через поєднання правового, структурного, функціонального, персонального та фінансового вимірів. Визначено, що правовий статус закріплює пріоритет стабільності грошової одиниці, структурний вимір – місце центрального банку як верхнього рівня дворівневої банківської системи, а функціональний, персональний і фінансовий виміри забезпечують операційну незалежність. Доведено, що саме узгодженість цих складових забезпечує автономність центрального банку, його здатність реалізовувати монетарну політику та протидіяти політичному тиску. Визначено, що інституційний статус центрального банку є основою його суверенної ролі в економіці та реалізується через чотири фундаментальні функції. Проаналізовано особливості статусу Національного банку України на законодавчому рівні та відзначено головні суперечності, що виникають у процесі реалізації монетарної політики. Висновки. Сформований належним чином інституційний статус центрального банку є фундаментом стабільності грошової одиниці й ефективного державного впливу на економічні процеси через монетарне регулювання, оскільки забезпечує автономію в ухваленні рішень, запобігаючи неконтрольованій емісії та фінансуванню бюджетного дефіциту. Однак подальше удосконалення інституційної спроможності центрального банку у монетарній сфері потребує оптимізації законодавства і розвитку фінансового ринку. Introduction. The article examines the institutional status of the central bank as a key foundation for effective monetary regulation and maintaining macro-financial stability in a market economy. It is shown that the evolution of central banks from emission centers to full-fledged monetary authorities has necessitated a clear definition of their place in the system of public administration. The purpose of this article is to analyze the institutional status of the central bank as a key factor in the effectiveness of monetary regulation in the context of contemporary economic challenges. Results. It has been established that the institutional status of a central bank is formed through a combination of legal, structural, functional, personal, and financial dimensions. It is determined that the legal status establishes the priority of the stability of the monetary unit, the structural dimension is the place of the central bank as the top level of the two-tier banking system, and the functional, personal and financial dimensions ensure operational independence. It has been proven that it is the consistency of these components that ensures the autonomy of the central bank, its ability to implement monetary policy and counteract political pressure. It is determined that the institutional status of the central bank is the basis of its sovereign role in the economy and is implemented through four fundamental functions. The features of the status of the National Bank of Ukraine at the legislative level are analyzed and the main contradictions that arise in the process of implementing monetary policy are noted. Conclusions. A properly formed institutional status of the central bank is the foundation of the stability of the monetary unit and effective state influence on economic processes through monetary regulation, as it ensures autonomy in decision-making, preventing uncontrolled money issuance and financing of the budget deficit. However, further development of the central bank's institutional capacity in the monetary sphere requires not only legislative improvement, but also financial market development.
central bank, institutional status, monetary regulation, monetary policy, central bank independence, National Bank of Ukraine, money issuance, banking system.
REFORM OF PUBLIC INVESTMENT MANAGEMENT IN UKRAINE: RISKS AND CHALLENGES OF PRACTICAL IMPLEMENTATION
Вступ. Реформа управління публічними інвестиціями в Україні є надзвичайно актуальною в сучасних економічних та соціальних умовах. Наслідки війни та значні руйнування інфраструктури вимагають ефективного використання державних інвестиційних ресурсів для відновлення економіки та підвищення її стійкості. Водночас обмеженість державного бюджету, залежність від міжнародної фінансової допомоги та складність координації численних інвестиційних проєктів створюють низку ризиків і викликів для практичної реалізації реформ. Дослідження цих проблем дає змогу виявити ефективні підходи до планування, фінансування та контролю публічних інвестицій, що має безпосередній вплив на економічний розвиток країни та добробут її населення. Саме тому реформування системи управління публічними інвестиціями є важливою як для наукового аналізу, так і для практичної реалізації державної політики. Мета – проаналізувати ризики і виклики практичної реалізації реформи управління публічними інвестиціями в Україні та обґрунтувати напрями підвищення ефективності функціонування відповідної системи в умовах трансформаційних змін. Результати. Проаналізовано ключові елементи реформи управління публічними інвестиціями, зокрема запровадження Єдиного проєктного портфеля публічних інвестицій та нових підходів до пріоритезації інвестиційних проєктів. Виявлено основні ризики практичної реалізації реформи, серед яких інституційна спроможність органів публічної влади, якість підготовки проєктної документації, кадрові та аналітичні обмеження, а також нерівномірність регіонального розвитку. Висновки. Обґрунтовано, що успішність реформи управління публічними інвестиціями залежить від узгодженості стратегічних і бюджетних рішень, підвищення управлінських компетенцій та посилення прозорості інвестиційних процесів. Запропоновано напрями мінімізації ризиків реалізації реформи в контексті післявоєнного відновлення України. Introduction. Reforming public investment management in Ukraine is extremely relevant in the current economic and social conditions. The consequences of the war and significant infrastructure destruction require the effective use of state investment resources to restore the economy and increase its resilience. At the same time, the limited state budget, dependence on international financial assistance, and the complexity of coordinating numerous investment projects create a number of risks and challenges for the practical implementation of reforms. Research into these issues allows us to identify effective approaches to planning, financing, and controlling public investment, which has a direct impact on the country's economic development and the well-being of its population. That is why reforming the public investment management system is important both for scientific analysis and for the practical implementation of public policy. The purpose of the article is to analyse the risks and challenges of the practical implementation of public investment management reform in Ukraine and to justify ways of improving the efficiency of the relevant system in the context of transformational changes. Results. The article analyses key elements of public investment management reform, including the introduction of a unified public investment project portfolio and new approaches to prioritising investment projects. The main risks of practical implementation of the reform have been identified, including the institutional capacity of public authorities, the quality of project documentation preparation, personnel and analytical constraints, and uneven regional development. Conclusions. It is argued that the success of public investment management reform depends on the consistency of strategic and budgetary decisions, the improvement of management competencies, and the enhancement of the transparency of investment processes. Directions for minimising the risks of reform implementation in the context of Ukraine's post-war recovery are proposed.
public investment, public investment management, investment policy, reforms, Single Project Portfolio, post-war recovery.
WAYS TO REFORM THE TAX ON IMMOVABLE PROPERTY OTHER THAN THE LAND PLOT
Вступ. Перехід від оподаткування нерухомого майна за площею до його оподаткування за ринковою вартістю передбачено Національною стратегією доходів до 2030 року. Проте відсутність в Україні достатніх передумов для такого переходу може ускладнити проведення реформи, актуалізувавши питання удосконалення чинного податку на основі площі. Мета – проаналізувати проблеми в оподаткуванні нерухомого майна в Україні та визначити шляхи пом’якшення на основі використання досвіду ринкового калібрування неадвалорних майнових податків у країнах – нових членах ЄС. Результати. На основі порівняльного аналізу встановлено відмінності моделі податку на нерухоме майно від моделі плати за землю, а також від неадвалорних податків у країнах – нових членах ЄС. Виявлено такі проблеми в оподаткуванні нерухомого майна: визначення бази податку виключно за площею нерухомості, яка не калібрується з використанням коригувальних коефіцієнтів; застосування пільги у вигляді зменшення бази податку, яка надається незалежно від рівня доходів платників і є різною для різних типів об’єктів житлової нерухомості, ставлячи в нерівні умови їх власників; визначення на законодавчому рівні лише максимальної ставки податку, що призводить до її надмірного заниження в окремих громадах; невикористання низкою територіальних громад права диференціювати податкові ставки залежно від місця розташування та типів об’єктів нерухомості. Висновки. Доведено, що в Україні запроваджена найбільш архаїчна модель податку на нерухоме майно та обґрунтовано шляхи її удосконалення: перегляд підходів до надання податкової пільги; визначення на законодавчому рівні декількох ставок для різних категорій нерухомого майна, а також не лише верхньої, а й нижньої межі податкових ставок; запровадження коригувальних коефіцієнтів, які дають змогу відкалібрувати податок з урахуванням ринкових факторів. Introduction. The transition from taxation of immovable property based on area to taxation based on market value is provided for in the National Revenue Strategy until 2030. However, the lack of sufficient preconditions for such a transition in Ukraine may complicate implementation of the reform, making the issue of improving the current tax based on area more relevant. The purpose of the article is to reveal problems in immovable property taxation in Ukraine and identify ways to mitigate them based on the experience of market calibration of ad valorem property taxes in new EU member states. Results. The following problems in immovable property taxation have been identified: determination of the tax base solely on the basis of the area of the property, which is not calibrated using adjustment coefficients; application of a tax relief in the form of a reduction in the tax base, which is granted regardless of the income level of taxpayers and varies for different types of residential property; the determination at the legislative level of only the maximum tax rate, which leads to its excessive underestimation in some communities; the failure of a number of local communities to use their right to differentiate tax rates depending on the location and type of immovable property. Conclusions. It has been proven that Ukraine has introduced the most archaic model of immovable property tax, and ways to improve it have been substantiated: revising approaches to granting tax relief; establishing several rates for different categories of immovable property at the legislative level, as well as not only upper but also lower limits for tax rates; introduction of adjustment coefficients that will allow the tax to be calibrated taking into account market factors.
area-based tax on immovable property, ad valorem tax on real property, structural elements of the tax, market calibration of the tax, differentiation of tax rates, adjustment coefficients.
Вступ. Значущість дотримання боргової безпеки в умовах карколомного зростання державного боргу, погіршення його структури, звуження напрямів використання державних запозичень в умовах повномасштабної війни зумовлює необхідність привернення уваги до чіткого з’ясування чинників і загроз борговій безпеці держави. Водночас слід комплексно підходити до визначення зовнішніх і внутрішніх чинників, що впливають на боргову безпеку, а також численних ризиків, викликів і загроз у цій сфері. Тим більше, що стан / рівень боргової безпеки неодмінно відображається як на рівні фінансової безпеки держави загалом, так і її окремих складових, що потребує поглиблених досліджень зазначеної проблематики. Мета – проаналізувати існуючі підходи до з’ясування чинників і загроз борговій безпеці держави, cформулювати авторське бачення їхнього визначення. Результати. Досліджено підходи до з’ясування чинників і загроз борговій безпеці держави. На основі аналізу існуючих поглядів визначено перелік чинників і загроз борговій безпеці держави. Висновки. Чітке визначення чинників і загроз борговій безпеці уможливлює формування й реалізацію обґрунтованої боргової політики держави, забезпечення стійкості як фінансової системи, так і фінансової стабільності в країні загалом, ефективне використання внутрішніх і зовнішніх державних запозичень, недопущення дефолту, поліпшення боргових прогнозів, підвищення суверенних рейтингів. Introduction. The importance of maintaining debt security in the context of the rapid growth of public debt, deterioration of its structure, and narrowing of avenues for the use of government borrowing during a full-scale war necessitates attention to clearly identifying the factors and threats to the state’s debt security. In this regard, it is essential to take a comprehensive approach to determining the external and internal factors that affect debt security, as well as the numerous risks, challenges, and threats in this area. All the more so, since the state/level of debt security inevitably impacts both the overall level of the country’s financial security and its individual components. All of this requires in-depth research into this issue. The purpose of the article is to analyse existing approaches to identifying the factors and threats to the state’s debt security and to formulate the author’s perspective on their determination. Results. Approaches to clarifying the factors and threats to the debt security of the state are clarified. Based on the analysis of existing views, a list of factors and threats to the debt security of the state is determined. Conclusions. A clear definition of factors and threats to debt security makes it possible to form and implement a reasonable debt policy of the state, to ensure the stability of both the financial system and financial stability in the country as a whole, to effectively use internal and external government borrowings, to prevent default, to improve debt forecasts, and to increase sovereign ratings.
public debt, debt security, debt security factors, threats to debt security, debt policy.
COMPONENTS OF THE MECHANISM OF FINANCIAL SUPPORT FOR THE HOUSING MARKET
Вступ. Одним із пріоритетних напрямів відновлення економіки України в умовах повномасштабної війни та повоєнної відбудови є розвиток ринку житлової нерухомості. Державна підтримка визначає не лише стабільне функціонування цієї сфери, а й впливає на рівень соціально-економічного розвитку держави та добробут населення. З огляду на зазначене вище актуальність дослідження підтверджується об’єктивною необхідністю удосконалення механізму фінансового забезпечення ринку житлової нерухомості, зокрема в частині пошуку диверсифікованих джерел його фінансування, використання інноваційних фінансових інструментів та залучення інвестиційних ресурсів. Мета – дослідити сутність та ідентифікувати ключові компоненти механізму фінансового забезпечення ринку житлової нерухомості, а також окреслити перспективи їхнього використання в Україні в умовах повномасштабної війни та повоєнної відбудови. Результати. Визначено ключові компоненти механізму фінансового забезпечення ринку житлової нерухомості, серед яких: державне фінансування, інвестиційні ресурси, управління витратами, публічно-приватне партнерство, міжнародна фінансова допомога та доходи населення. Розкрито зміст кожної складової, її роль і взаємозв’язки у забезпеченні сталого розвитку житлового сектору. Висновки. Механізм фінансового забезпечення ринку житлової нерухомості має комплексний характер і базується на взаємодії державного, приватного та міжнародного капіталу. Його ефективність визначається збалансованістю джерел фінансування, інституційною підтримкою, а також впровадженням сучасних цифрових інструментів. Introduction. One of the priority areas for the recovery of Ukraine's economy in the context of full-scale war and post-war reconstruction is the development of the residential real estate market. The possibilities for its financial support and the need for state support in this area determine not only the stable functioning of the housing market, but also influence the level of socio-economic development of the state and the well-being of the population. In view of the above, the relevance of the study is confirmed by the objective need to improve the mechanism of financial support for the residential real estate market, in particular in terms of finding diversified sources of financing, using innovative financial instruments, and attracting investment resources. The purpose of the article is to study the essence, structure, and components of the mechanism of financial support for the housing market, as well as their characteristics in conditions of martial law and countering armed aggression. Results. The key components of the financial support mechanism for the residential real estate market have been identified, including: public funding, investment resources, cost management, public-private partnerships, international financial assistance, and household income. The content of each component, its role, and interrelationships in ensuring the sustainable development of the housing sector have been revealed. Conclusions. The mechanism of financial support for the residential real estate market is complex and based on the interaction of state, private, and international capital. Its effectiveness is determined by the balance of funding sources, institutional support, and the introduction of modern digital tools.
fhousing market, financial support, mechanism, investment resources, public funding, public-private partnership.
FINANCIAL RISKS IN THE AGRICULTURAL SECTOR: INSURANCE STRATEGIES AND DIGITAL TECHNOLOGIES IN THE CONTEXT OF EFFECTIVE USE OF HUMAN CAPITAL
Вступ. Сучасна агросфера функціонує в умовах постійної мінливості, де фінансові ризики набувають комплексного характеру та безпосередньо впливають на стабільність виробництва й конкурентоспроможність підприємств. Кліматичні коливання, колапси логістичних ланцюгів, волатильність цін на ресурси та поглиблення зовнішньоекономічної нестабільності погіршують передбачуваність фінансових результатів. За таких обставин традиційні механізми управління ризиками в аграрному секторі вже не забезпечують необхідного рівня захисту, що спонукає до пошуку більш гнучких та інноваційних підходів. Мета – визначити особливості фінансових ризиків в аграрній сфері з урахуванням впливу на ефективність людського капіталу сучасних цифрових технологій та стратегій страхування. Результати. Досліджено природу фінансових ризиків, що формуються в агросфері під впливом ринкових коливань, змін кліматичних умов і нестабільності ресурсного забезпечення. Акцент зроблено на пошуку дієвих страхових стратегій, здатних не лише зменшити ймовірність фінансових втрат, а й підтримати довгострокову стійкість аграрних виробників. Окрему увагу приділено цифровим інструментам, які сьогодні трансформують підходи до оцінювання ризикових подій, управління страховими портфелями та оперативної взаємодії між учасниками ринку. Висновки. За результатами дослідження сформовано методичний підхід до визначення особливостей ризиків в агросфері. Отримані результати підтверджують, що узгоджене застосування страхових механізмів і цифрових рішень є ключовою умовою мінімізації фінансових загроз та підвищення конкурентоспроможності аграрного сектору в умовах зростаючої невизначеності. Introduction. The modern agrosphere operates in conditions of constant variability, where financial risks acquire a complex nature and directly affect the stability of production and competitiveness of enterprises. Climatic fluctuations, collapses of logistics chains, volatility of resource prices and deepening external economic instability worsen the predictability of financial results. Under such circumstances, traditional risk management mechanisms in the agricultural sector no longer provide the necessary level of protection, which prompts the search for more flexible and innovative approaches. The purpose of the article is to determine the features of financial risks in the agricultural sector, taking into account the impact on the efficiency of human capital of modern digital technologies and insurance strategies. Results. The nature of financial risks that are formed in the agricultural sector under the influence of market fluctuations, changes in climatic conditions and instability of resource supply has been investigated. The emphasis is on finding effective insurance strategies that can not only reduce the likelihood of financial losses, but also support the long-term sustainability of agricultural producers. Special attention is paid to digital tools that today transform approaches to assessing risk events, managing insurance portfolios, and operational interaction between market participants. Conclusions. The study results have formed a methodological approach to identifying the characteristics of risks in the agricultural sector. The results obtained confirm that the coordinated use of insurance mechanisms and digital solutions is a key condition for minimizing financial threats and increasing the competitiveness of the agricultural sector in conditions of growing uncertainty.
financial risks, financial regulation, insurance, risk insurance, digital technologies, digital economy, digital transformation, financial instruments of insurance, financial instruments, digitalization.
FINANCIAL RISK MANAGEMENT OF CONSTRUCTION COMPANIES IN THE IMPLEMENTATION OF HOUSING POLICY IN THE CONTEXT OF GLOBAL INSTABILITY
Вступ. Житло є не лише “компонентом капіталу”, а ілліквідним, гетерогенним і колатеральним активом, що генерує системні ризики в умовах нестабільності. Інвестування має вирішальне значення для успіху будівельних проєктів, які є капіталомісткими та потребують великих обсягів ресурсів для досягнення цілей і завдань проєктного фінансування. Трансформація системи фінансового ризик-менеджменту вимагає переходу від макроекономічних моделей до мікрофундаментальних з урахуванням стрестестування сценаріїв, динамічного ціноутворення, торгу та хеджування. Мета – обґрунтувати теоретичний концепт інвестування проєктів житлового будівництва та задіяння фінансового ризик-менеджменту будівельних підприємств для підвищення безпековості діяльності будівельного сектору за умов глобальної нестабільності. Результати. Трансформація ризик-менеджменту будівельних підприємств можлива лише через інтеграцію макроекономічних моделей із наявним житловим сектором, мікроданими та кількісним аналізом фрикцій. Житлова політика потребує переходу до цілісної системи, де право на житло стає фінансовим і юридичним інструментом. Міжнародна координація, планування та регулювання земельних відносин забезпечать відновлення і стійку архітектуру. Громадські ініціативи інтегруються в ризик-менеджмент з дашбордами ризиків у Ukraine Investment Framework (UIF) для швидкої реакції інвесторів. Для будівельних підприємств за умов глобальної нестабільності важливо інтегрувати AI-моделі у ризик-менеджмент (прогнозування продажів, стрес-тести, PropTech); масштабувати хеджування опціонами для диверсифікації джерел інвестування; застосовувати моніторинг у реальному часі; сприяти інтеграції рентабельності в CRM з MLS для динамічного ціноутворення та AI-аналізу сигналів. Перспективи. Науково-пріоритетними напрямами досліджень є мікрофундаментальні моделі для оцінки ймовірності продажу житла, алгоритмічна фінансова диверсифікація портфеля об’єктів будівельних компаній, а також розробка стандартів оптимізації джерел фінансування залежно від рівня сегментації ринку житла. Трансформація фінансового ризик-менеджменту має сприяти переходу від пасивного моніторингу цін до активного управління кредитним каналом через мікродані, стрес-тестування та хеджування. Introduction. Housing is not just a “component of capital” but an illiquid, heterogeneous, and collateralized asset that generates systemic risks in an uncertain environment. Investing is crucial to the success of construction projects, which are capital-intensive and require large amounts of resources to achieve the goals and objectives of project finance. The transformation of the financial risk management system requires a shift from macroeconomic models to micro-fundamental ones, taking into account stress testing scenarios, dynamic pricing, trading, and hedging. The purpose of the article is to substantiate the theoretical concept of investing in housing construction projects and the use of financial risk management of construction enterprises to improve the security of the construction sector in the context of global instability. Results. The transformation of risk management of construction companies is only possible through the integration of macroeconomic models with the existing housing sector, micro data, and quantitative friction analysis. Housing policy needs to move to a holistic system where the right to housing becomes a financial and legal instrument. International coordination, planning, and regulation of land relations will ensure recovery and sustainable architecture. Civic initiatives are being integrated into risk management with risk dashboards in the Ukraine Investment Framework (UIF) for quick investor response. In the context of global instability, it is important for construction companies to integrate AI models into risk management (sales forecasting, stress tests, PropTech); scale option hedging to diversify investment sources; apply real-time monitoring; and promote the integration of profitability into CRM with MLS for dynamic pricing and AI signal analysis. Prospects. The research priorities include micro-fundamental models for assessing the probability of housing sales, algorithmic financial diversification of the portfolio of construction companies, and the development of standards for optimizing funding sources depending on the level of segmentation of the housing market. The transformation of financial risk management should facilitate the transition from passive price monitoring to active management of the credit channel through micro-data, stress testing, and hedging.
housing market, finance, project finance, household finance, investment, project investment, public-private partnership, digital technologies, financial innovation, stock market, security, government loan programs.
TAXATION OF CRYPTOCURRENCY: UKRAINIAN AND INTERNATIONAL EXPERIENCE
Вступ. Активний розвиток цифрових технологій сприяв появі нових форм фінансових активів, серед яких особливе місце посідають криптовалюти. Їх децентралізований характер та високий рівень анонімності створюють як значні можливості для розвитку цифрової економіки, так і виклики для системи оподаткування. В Україні поки що відсутня чітка та всеосяжна система податкового регулювання операцій із криптовалютами, що ускладнює визначення правового статусу цих активів, бази та механізмів їх оподаткування. Отож, особливої актуальності набуває аналіз міжнародного досвіду у сфері оподаткування цифрових активів та адаптація ефективних моделей до українських умов. Мета – проаналізувати сучасний стан оподаткування криптовалют в Україні, визначити основні проблеми податкового регулювання цифрових активів та узагальнити міжнародний досвід для формування ефективної системи їх оподаткування. Результати. Визначено відсутність спеціального податкового законодавства щодо оподаткування цифрових активів в Україні, що створює правову невизначеність. Проведено систематизацію криптовалют за основними ознаками, розглянуто підходи до їхнього бухгалтерського обліку та оподаткування. Узагальнено міжнародну практику, яка свідчить про різноманітність підходів – від повного визнання криптоактивів як майна до їх часткової заборони. Висновки. Для ефективного оподаткування криптовалют в Україні необхідно розробити комплексну законодавчу базу, яка забезпечить прозорість фінансових операцій, визначить порядок обліку доходів і створить умови для належного оподаткування цифрових активів. Врахування міжнародного досвіду дасть змогу сформувати збалансовану систему податкового регулювання, що сприятиме розвитку цифрової економіки держави. Introduction. The active development of digital technologies has led to the emergence of new forms of financial assets, among which cryptocurrencies occupy a special place. Their decentralized nature and high level of anonymity create both significant opportunities for the development of the digital economy and challenges for the taxation system. In Ukraine, there is still no clear and comprehensive framework for the taxation of cryptocurrency transactions, which complicates the determination of their legal status, tax base, and taxation mechanisms. In this context, analyzing international experience in the taxation of digital assets and adapting effective models to Ukrainian conditions becomes particularly relevant. The purpose of the article is to analyze the current state of taxation of cryptocurrencies in Ukraine, develop the main problems of tax regulation of digital assets and summarize international experience to form an effective system of their taxation. Results. Violations of special tax legislation on the taxation of digital assets in Ukraine were identified, which creates legal uncertainty. Cryptocurrencies were systematized according to the main features suitable for their accounting and taxation. General international practice, which has a choice of a variety of approaches – from full recognition of cryptoassets as property to their partial ban. Conclusions. For effective taxation of cryptocurrencies in Ukraine, it is necessary to develop a comprehensive legislative framework that ensures the transparency of financial transactions, determine the procedure for accounting for income and create conditions for proper taxation of digital assets. Taking into account international experience will allow to form a balanced system of tax regulation, which will contribute to the development of the state’s digital economy.
cryptocurrency, taxation, digital assets, tax regulation, international experience.
DIGITALIZATION OF ACCOUNTING AND AUDITING IN THE CONTEXT OF THE DEVELOPMENT OF FINANCIAL INSURANCE INSTRUMENTS
Вступ. У сучасних умовах глобалізації та цифровізації економічних процесів фінансовий сектор зазнає суттєвих трансформацій. Особливе місце у цьому контексті займає страхова діяльність, яка потребує не лише ефективного управління ризиками, а й прозорого, точного та своєчасного обліку фінансових операцій. Цифровізація обліку й аудиту стає ключовим чинником підвищення ефективності фінансових інструментів страхування на міжнародному ринку, забезпечуючи автоматизацію процесів, зниження людського фактора та покращення якості аналітичної інформації. Мета – визначити особливості цифровізації обліку й аудиту в умовах розвитку фінансового інструментарію страхування на міжнародному ринку. Результати. Досліджено сучасні тенденції цифровізації обліку й аудиту в контексті розвитку фінансових інструментів страхування на міжнародному ринку. Проаналізовано ключові технології, що трансформують традиційні процеси бухгалтерського обліку й аудиту, зокрема автоматизацію, блокчейн, аналітичні платформи та системи електронного документообігу. Висновки. За результатами дослідження сформовано науково-теоретичний підхід до формування комплексу фінансового інструментарію страхування на міжнародному ринку з урахуванням цифровізації обліку й аудиту. Доведено, що впровадження сучасних цифрових технологій здатне забезпечити конкурентні переваги страхових компаній на міжнародних ринках і сприяти стабільності національних фінансових систем. Introduction. In the current conditions of globalization and digitalization of economic processes, the financial sector is undergoing significant transformations. A special place in this context is occupied by insurance activities, which require not only effective risk management, but also transparent, accurate and timely accounting of financial transactions. The digitalization of accounting and auditing is becoming a key factor in increasing the efficiency of financial insurance instruments on the international market, ensuring process automation, reducing the human factor and improving the quality of analytical information. The purpose of the article is to determine the features of digitalization of accounting and auditing in the context of the development of financial insurance instruments on the international market. Results. Modern trends in digitalization of accounting and auditing in the context of the development of financial insurance instruments on the international market are studies. Key technologies that transform traditional accounting and auditing processes are analized, including automation, blockchain, analytical platforms and electronic document management systems. Conclusions. The results of the study have formed a scientific and theoretical approach to the formation of a complex of financial instruments for insurance in the international market, taking into account the digitalization of accounting and auditing. It has been proved that the introduction of modern digital technologies can provide competitive advantages for insurance companies in international markets and contribute to the stability of national financial systems.
digitalization, digital risk, digital audit, international market, insurance, risk insurance, financial instruments.
ACCOUNTING AND CORPORATE ETHICS IN THE CONTEXT OF BUSINESS INFORMATION RESOURCES FORMATION
Вступ. У cучacнoму бiзнеc-cеpедoвищi, щo хapaктеpизуєтьcя виcoкoю динaмiчнicтю, цифpoвiзaцiєю пpoцеciв i глoбaльнoю кoнкуpенцiєю, питaння етики нaбувaють ocoбливoгo знaчення. Етичнi нopми дедaлi чacтiше poзглядaють не лише як мopaльнi opiєнтиpи, a як фундaментaльний кoмпoнент cиcтеми кopпopaтивнoгo упpaвлiння, який безпocеpедньo впливaє нa якicть oблiкoвoї iнфopмaцiї, дoвipу дo бiзнеcу й ефективнicть ухвалення упpaвлiнcьких piшень. Фopмувaння тa викopиcтaння iнфopмaцiйних pеcуpciв пiдпpиємcтвa вимaгaє зaбезпечення пpoзopocтi, дocтoвipнocтi тa вiдпoвiдaльнocтi – хapaктеpиcтик, щo безпocеpедньo пoв’язaнi з piвнем oблiкoвoї тa кopпopaтивнoї етики. Умoви iнфopмaцiйнoї acиметpiї, зpocтaння poлi немaтеpiaльних aктивiв i швидкий poзвитoк цифpoвих технoлoгiй cтвopюють нoвi виклики для cиcтеми oблiку. Вiд тoгo, нacкiльки етичнo пoбудoвaнi внутpiшнi iнфopмaцiйнi пpoцеcи, зaлежить здaтнicть бiзнеcу пiдтpимувaти cтiйку pепутaцiю, фopмувaти дoвipу iнвеcтopiв i збеpiгaти кoнкуpентocпpoмoжнicть. Вoднoчac caме кopпopaтивнa етикa виcтупaє pегулятopoм пoведiнки cуб’єктiв oблiку, визнaчaючи межi дoпуcтимoгo впливу нa дaнi, які викopиcтoвують у пpoцеcaх кoнтpoлю, aнaлiзу тa звiтнocтi. У кoнтекcтi фopмувaння iнфopмaцiйних pеcуpciв пiдпpиємcтвa вaжливo не лише дoтpимувaтиcя зaкoнoдaвчих нopм, a й вибудoвувaти внутpiшню культуpу етичнoї вiдпoвiдaльнocтi, якa зaбезпечує бaлaнc мiж технoлoгiчнoю ефективнicтю, пpoзopicтю дaних тa coцiaльнoю вiдпoвiдaльнicтю бiзнеcу. Caме iнтегpaцiя етичних пpинципiв у cиcтему цифpoвoгo oблiку cтвopює ocнoву для cтaлoгo poзвитку пiдпpиємcтвa, пocилює йoгo aнaлiтичний пoтенцiaл i пiдвищує piвень дoвipи cеpед зaцiкaвлених cтopiн. Мeтa – об’єднaти кoнцeпти oблiкoвoї i кopпopaтивнoї eтики для визнaчeння їхньої poлi у фopмувaннi iнфopмaцiйнoгo pecуpcу бiзнecу, який є cиcтeмoутвopювaльним для ухвалeння piшeнь. Peзультaти. Виявлeнo, щo ocнoвнi викpивлeння oблiкoвoї iнфopмaцiї мaють нe лишe тeхнiчну, a й eтичну пpиpoду, щo чacтo пoв’язaнo з кopпopaтивним тиcкoм aбo нeдocтaтнicтю внутpiшньoї eтичнoї культуpи. Узaгaльнeнo тpи piвнi eтичних викpивлeнь: oблiкoвий, кopпopaтивний тa iнфopмaцiйний; cиcтeмaтизoвaнo їхнi пpичини тa нacлiдки у вигляді aнaлiтичнoї тaблицi. Зaпpoпoнoвaнo кoнцeпцiю “eтичнo opiєнтoвaнoї oблiкoвoї eкocиcтeми”, якa фopмує бaгaтopiвнeву взaємoдiю мiж пoлiтикoю пpoзopocтi, культуpoю вiдпoвiдaльнocтi тa cиcтeмaми упpaвлiння дaними. Пoбудoвaнo лoгiчну мoдeль, якa дeмoнcтpує, як кopпopaтивнa eтикa пepeтвopюєтьcя нa дoвipу дo iнфopмaцiї чepeз oблiкoвi фiльтpи й мeхaнiзми пpoзopocтi. Oбґpунтoвaнo, щo eтикa мoжe виcтупaти як нeфiнaнcoвий aктив, щo пiдвищує цiннicть iнфopмaцiйних pecуpciв для cтpaтeгiчнoгo упpaвлiння. Виcнoвки. Пpoведене дocлiдження пiдтвеpдилo, щo етичний вимip oблiку визнaчaє piвень дocтoвipнocтi тa дoвipи дo iнфopмaцiйних pеcуpciв пiдпpиємcтвa. Викpивлення дaних мaють не лише технiчну, a й пoведiнкoвo-етичну пpиpoду, щo зумoвлює пoтpебу у фopмувaннi внутpiшньoї культуpи вiдпoвiдaльнocтi тa пpoзopocтi. Зaпpoпoнoвaнa кoнцепцiя етичнo opiєнтoвaнoї oблiкoвoї екocиcтеми демoнcтpує, як кopпopaтивнa етикa тpaнcфopмуєтьcя у дoвipу дo iнфopмaцiї чеpез cиcтему oблiкoвих i кoнтpoльних мехaнiзмiв, a етичнi пpинципи нaбувaють poлi немaтеpiaльнoгo aктиву, щo пiдвищує cтpaтегiчну цiннicть oблiкoвих дaних i кoнкуpентocпpoмoжнicть бiзнеcу. Introduction. The article explores the role of accounting and corporate ethics in shaping reliable business information. It proposes an author’s model of an ethically-oriented accounting ecosystem and a classification of ethical distortions at accounting, corporate and informational levels. The paper proves that ethics is a core factor of trust and data integrity in the age of digital transformation. The purpose of the article is to combine the concepts of accounting and corporate ethics to determine their role in the formation of a business information resource, which is systemically important for decision-making. Results. The study has achieved the following scientific and practical results: it has been found that the main distortions of accounting information are not only technical but also ethical in nature, which is often associated with corporate pressure or lack of internal ethical culture. The author summarizes three levels of ethical distortions - accounting, corporate and informational - and systematizes their causes and consequences in the form of an analytical table. The concept of an “ethically oriented accounting ecosystem” is proposed, which forms a multilevel interaction between transparency policy, culture of responsibility and data management sysaбo tems. A logical model is built that demonstrates how corporate ethics is transformed into trust in information through accounting filters and transparency mechanisms. It is substantiated that ethics can act as a non-financial asset that increases the value of information resources for strategic management. Conclusions. The study confirmed that the ethical dimension of accounting determines the level of reliability and trust in the information resources of an enterprise. Data distortion is not only technical in nature, but also behavioural and ethical, which necessitates the formation of an internal culture of responsibility and transparency. The proposed concept of an ethically oriented accounting ecosystem demonstrates how corporate ethics is transformed into trust in information through a system of accounting and control mechanisms, and ethical principles acquire the role of an intangible asset that increases the strategic value of accounting data and the competitiveness of the business.
accounting ethics, corporate ethics, information resources, accounting, transparency, ethical distortions, management control, data reliability, digital transformation, non-financial risks.
ACCOUNTING AND CONTROL OF THE COST OF SERVICES IN THE HEALTHCARE SECTOR USING THE ELECTRONIC MEDICAL SYSTEM
Вступ. Цифровізація соціально-економічних процесів зумовлює трансформацію медичної сфери через упровадження персоналізованих електронних медичних карток як складової реформи охорони здоров’я в Україні. Узагальнені дані з електронної картотеки можуть слугувати інформаційною основою для планування діяльності медичних закладів і підвищення ефективності використання ресурсів. Водночас електронна медична система має значний економічний потенціал, забезпечуючи аналітичну базу для розвитку страхової медицини й формування показників вартості медичних послуг у цифровій економіці. Мета – проаналізувати методику обліку та контролю собівартості послуг закладів охорони здоров’я в умовах запровадження електронної медичної картотеки як інформаційного інтегратора учасників ринку медичного обслуговування. Результати. Впровадження персоналізованих електронних медичних карток забезпечує накопичення різносторонньої інформації про захворювання, лікування й обслуговування пацієнтів, що створює нові можливості для управління медичною сферою. Запропоновано використовувати узагальнену медичну інформацію не лише для медичних, а й для економічних цілей, зокрема для оптимізації діяльності закладів охорони здоров’я та підвищення ефективності використання ресурсів. Обґрунтовано доцільність надання доступу до бази кількісних даних про медичне обслуговування широкому колу пов’язаних і непов’язаних стейкхолдерів для оптимізації управління у медичній сфері. На основі даних з електронної медичної картотеки запропоновано автоматизовано визначати повну собівартість медичного обслуговування пацієнтів із використанням двовимірної калькуляційної одиниці “пацієнтоні”. Розроблено пропозиції щодо цифровізації обліку кількості звернень за медичною допомогою та тривалості лікування з можливістю ідентифікації витрат на медикаменти, заробітну плату персоналу, енергоресурси, комунальні послуги, утримання установ і харчування пацієнтів, що сприятиме формуванню єдиного аналітичного простору медичних та економічних даних. Висновки. Автоматизоване обчислення витрат на медичне обслуговування на основі даних електронної медичної картотеки з використанням калькуляційної одиниці “пацієнто-дні” забезпечує формування достовірного показника собівартості медичних послуг. Отримані економічні індикатори слугують базою для визначення страхових відшкодувань, оцінювання ефективності діяльності медичних закладів і підвищення прозорості системи охорони здоров’я. Водночас виникає проблема розподілу медичної інформації на конфіденційну та відкриту, що потребує подальших досліджень щодо забезпечення ефективної кібербезпеки електронної медичної системи. Introduction. The digitalization of socio-economic processes drives the transformation of the healthcare sector, particularly through the implementation of personalized electronic medical records as part of the healthcare reform in Ukraine. Aggregated data from electronic medical databases can serve as an informational basis for planning the activities of healthcare institutions and improving resource efficiency. At the same time, the electronic medical system has significant economic potential, providing an analytical foundation for the development of health insurance and for the formation of cost indicators of medical services in the digital economy. The purpose of the article is to analize the methodology of accounting and control of healthcare service costs under the implementation of an electronic medical database as an informational integrator for participants in the medical service market. Results. The introduction of personalized electronic medical records ensures the accumulation of diverse information about patients’ diseases, treatments, and healthcare services, creating new opportunities for healthcare management. The study proposes using aggregated medical data not only for medical but also for economic purposes – specifically, to optimize the performance of healthcare institutions and enhance resource efficiency. The feasibility of granting access to the database of quantitative healthcare data to a wide range of related and unrelated stakeholders has been substantiated to improve healthcare management. Based on the data from electronic medical records, it is proposed to automatically determine the full cost of patient care using a two-dimensional calculation unit – “patient-days”. Proposals have been developed for digitalizing the accounting of the number of medical service requests and treatment duration, enabling the identification of expenses for medications, staff salaries, energy resources, utilities, facility maintenance, and patient nutrition. This contributes to the formation of a unified analytical space for medical and economic data. Conclusions. Automated calculation of healthcare service costs based on electronic medical record data using the “patient-days” calculation unit provides a reliable indicator of the actual cost of medical services. The obtained economic indicators serve as a basis for determining insurance reimbursements, evaluating the efficiency of healthcare institutions, and enhancing the transparency of the healthcare system. However, the issue of distinguishing between confidential and open medical information arises, requiring further research to ensure effective cybersecurity of the electronic medical system.
accounting, control, healthcare, medical services, electronic medical records, medical system.
BUDGETING AND FINANCIAL CONTROL IN SCIENTIFIC PROJECTS
Вступ. Завдання формування ефективної системи бюджетування та фінансового контролю у наукових проєктах набуває особливої актуальності в умовах розширення міжнародної наукової співпраці, зростання конкуренції за фінансові ресурси та підвищених вимог до прозорості використання коштів. Реалізація наукових ініціатив, які фінансують з державних, грантових чи інституційних джерел, є неможливою без упровадження цілісного комплексу заходів, спрямованих на підвищення ефективності їх реалізації, зокрема в частині бюджетування та фінансового контролю. У сучасних умовах бюджетування виступає не лише інструментом фінансового планування в проєктному менеджменті, а й механізмом стратегічного управління, який забезпечує раціональне використання ресурсів, своєчасне виконання дослідницьких завдань і відповідність фінансування встановленим пріоритетам наукового розвитку. Ефективний фінансовий контроль, зі свого боку, гарантує дотримання фінансової дисципліни, термінів реалізації відповідних етапів наукового проєкту, мінімізацію ризиків нецільового використання коштів і підвищення результативності окреслених наукових ініціатив. Узгоджена та результативна система бюджетування і фінансового контролю є фундаментом успішної реалізації наукових проєктів, сприяє оптимізації фінансових потоків, підвищує якість управлінських рішень, забезпечує досягнення запланованих наукових результатів у межах наявних ресурсів. Мета – дослідити концептуальні засади, етапи й інструменти бюджетування, проаналізувати його вплив на управлінські рішення, якість наукових процесів, фінансову дисципліну та управління ризиками. Результати. Систематизовано змістовні, функціональні та концептуальні засади процесу бюджетування та фінансового контролю у наукових проєктах як стратегічного механізму забезпечення ефективності наукової діяльності в умовах загострення конкуренції за ресурси. Хронологічно структуровано етапи формування бюджету наукового проєкту – від визначення цілей і потреб до моніторингу, коригування та підсумкової оцінки – з ідентифікацією їх ключових функцій, завдань та взаємозалежностей. Результати дослідження дають змогу визначити комплексний підхід до формування бюджетів наукових проєктів, оптимізувати ресурсне забезпечення, підвищити стабільність і результативність дослідницьких процесів, сформувати нову фінансово-керівну культуру в академічному середовищі. Introduction. Establishing an effective system of budgeting and financial control in scientific projects has become particularly relevant in the context of expanding international scientific cooperation, increasing competition for financial resources, and rising demands for transparency in the use of funds. The implementation of scientific initiatives financed by state, grant-based, or institutional sources is impossible without introducing a comprehensive set of measures aimed at improving their effectiveness, particularly regarding budgeting and financial control. In the current landscape, budgeting functions not only as a financial planning tool in project management but also as a mechanism of strategic governance. It ensures the rational use of resources, timely execution of research tasks, and alignment of funding with established scientific development priorities. In turn, effective financial control guarantees compliance with financial discipline, adherence to project timelines, minimization of risks associated with the misuse of funds, and enhancement of the overall performance of scientific initiatives. A coordinated and efficient system of budgeting and financial control serves as the foundation for the successful implementation of scientific projects. It contributes to the optimization of financial flows, improves the quality of managerial decisions, and ensures the achievement of planned scientific outcomes within available resources. The purpose of the article is to reveal the conceptual foundations, stages and instruments of budgeting, to analyze its impact on managerial decisions, the quality of scientific processes, financial discipline and risk management. Results. Based on the conducted study on budgeting and financial control in scientific projects, the substantive, functional, and conceptual foundations of this process have been systematized as a strategic mechanism for ensuring the effectiveness of scientific activity amidst intensified competition for resources. The stages of forming a scientific project budget–from identifying goals and needs to monitoring, adjustment, and final evaluation–have been chronologically structured, and their key functions, tasks, and interdependencies identified. The study’s results enable the definition of a comprehensive approach to forming scientific project budgets, optimizing resource allocation, enhancing the stability and effectiveness of research processes, and cultivating a new financial leadership culture within the academic environment.
scientific projects, budgeting, financial control, project management.
PUBLIC EXPENDITURES ON SOCIAL PROTECTION AND PROBLEMS OF ENSURING FISCAL CONSOLIDATION DURING THE PERIOD OF MARTIAL LAW IN UKRAINE
Вступ. Агресія російської федерації проти України завдала глибоких гуманітарних і соціально-економічних втрат, що мають як коротко-, так і довгостроковий характер. Війна посилює вразливість населення, створює системні ризики для стратегії виживання та розвитку нації, водночас послаблюючи економіку й ускладнюючи фіскальну стабільність держави. Зростання бюджетного дефіциту та державного боргу суттєво обмежує можливості уряду щодо забезпечення належної соціальної підтримки, попри її критичну необхідність. Мета – проаналізувати динаміку, структуру та результативність бюджетних видатків на соціальний захист, дослідити актуальні проблеми в умовах необхідності забезпечення фіскальної консолідації в Україні в період воєнного стану. Результати. Визначено системну проблему для бюджетного планування видатків на соціальний захист населення – припинення акумулювання офіційних соціально-демографічних даних. Повномасштабна агресія рф проти України призвела до значного зростання бюджетного дефіциту та державного боргу. Відмінні тенденції із збалансуванням державного та місцевих бюджетів мали різний вплив на динаміку видатків на соціальний захист і соціальне забезпечення. Гостра проблема із забезпеченням фіскальної консолідації державного бюджету призвела до різкого скорочення частки видатків на соціальний захист і соціальне забезпечення у видатках державного бюджету, що забезпечуються доходами (крім фінансування дефіциту). Наявність профіциту в місцевих бюджетах позитивно позначилося на зростанні частки видатків, що забезпечуються доходами (крім фінансування дефіциту). Висновки. За результатами дослідження засвідчено зменшення ролі центрального уряду у цій сфері під впливом значного бюджетного дефіциту і, навпаки, зростання ролі органів місцевого самоврядування в умовах профіцитного фінансування місцевих бюджетів. Незважаючи на загальну позитивну динаміку видатків місцевих бюджетів на соціальний захист, на нашу думку, в цій сфері існують суттєві прогалини, що призводять до зменшення ефективності використання коштів місцевих бюджетів на зазначені цілі. Introduction. The Russian Federation's aggression against Ukraine has caused profound humanitarian and socio-economic losses, both in the short and long term. The war increases the vulnerability of the population, creates systemic risks for the nation's survival and development strategy, while weakening the economy and complicating the fiscal stability of the state. The growth of the budget deficit and public debt significantly limits the government's ability to provide adequate social support, despite its critical need. The purpose of the article is to analyze the dynamics, structure and effectiveness of budget expenditures on social protection, to investigate current problems in the context of the need for fiscal consolidation in Ukraine during the period of martial law. Results. The study identified a systemic problem for budget planning of social protection expenditures: the cessation of the accumulation of official socio-demographic data. The full-scale aggression of the Russian Federation against Ukraine has led to a significant increase in the budget deficit and public debt. Different trends in balancing state and local budgets had varying effects on the dynamics of social protection and social security expenditures. The acute problem of ensuring fiscal consolidation of the state budget led to a sharp reduction in the share of social protection and social security expenditures in state budget expenditures covered by revenues (excluding deficit financing). The existence of a surplus in local budgets had a positive effect on the growth of the share of expenditures covered by revenues (excluding deficit financing). Conclusions. The results of the study showed a decrease in the role of the central government in this area under the influence of a significant budget deficit and, conversely, an increase in the role of local self-government bodies in the context of surplus financing of local budgets. Despite the overall positive dynamics of local budget expenditures on social protection, in our opinion, there are significant gaps in this area, which lead to a decrease in the effectiveness of the use of local budget funds for these purposes.
budget expenditures, expenditures on social protection and social security, local budget expenditures on social protection, budget deficit, public debt, fiscal consolidation.
COMPETITIVE APPROACH TO PUBLIC EXPENDITURE ALLOCATION: THEORETICAL FOUNDATIONS AND PRACTICAL ASPECTS
Вступ. Поглиблення наукового розуміння підходів до розміщення бюджетних коштів має важливе значення для удосконалення механізмів фінансування суспільних благ і підвищення ефективності використання бюджетних ресурсів. Трансформація соціально-економічного середовища, поява нових організаційно-правових форм надавачів послуг і зростання ролі споживача зумовлюють необхідність переосмислення усталених моделей бюджетного фінансування та пошуку інструментів, що підсилюють результативність бюджетних видатків. Мета – обґрунтувати концептуальні засади класифікації бюджетних видатків залежно від підходу до розміщення бюджетних коштів між надавачами суспільних благ, визначити особливості функціонування неконкурентної, умовноконкурентної та конкурентної моделей фінансування. Результати. У процесі дослідження наведено зміст неконкурентного, умовноконкурентного та конкурентного підходів до розміщення бюджетних видатків, охарактеризовано їхні ключові інституційні ознаки, склад надавачів і роль споживача суспільних благ у кожній із моделей. Обґрунтовано, що неконкурентний підхід зберігає ресурсну орієнтацію фінансування та стабільність мережі надавачів; умовноконкурентний забезпечує часткову оптимізацію мережі та виконує функцію інституційної адаптації; конкурентний підхід формує середовище постійного відбору надавачів відповідно до якості послуг та вибору споживача. На емпіричному матеріалі сфери охорони здоров’я України проілюстровано динаміку зростання ролі приватного сектору та послаблення монополії комунальних надавачів у результаті впровадження конкурентних механізмів контрактування. Висновки. Розміщення бюджетних видатків можна розглядати не лише як розподіл ресурсів, а як інструмент формування стимулів до підвищення ефективності надання суспільних послуг. Запропонована класифікація бюджетних видатків за критерієм способу їхнього розміщення дає змогу поєднати теоретичне осмислення природи бюджетних видатків із потребами практики бюджетного менеджменту. Подальші наукові дослідження доцільно спрямувати на розроблення методичних підходів до оцінювання результативності бюджетних видатків із урахуванням ступеня конкуренції під час їхнього розподілу. Introduction. Deepening the scientific understanding of approaches to the allocation of budgetary resources is essential for improving the mechanisms of financing public goods and enhancing the efficiency of public expenditure. The transformation of the socio-economic environment, the emergence of new organizational and legal forms of service providers, and the growing role of the consumer necessitate a rethinking of established models of budget financing and the search for instruments that strengthen the performance of public spending. The purpose of the article is to substantiate the conceptual foundations for classifying budget expenditures depending on the approach to allocating budgetary resources among providers of public services and to identify the specific characteristics of non-competitive, quasicompetitive, and competitive financing models. Results. The study clarifies the content of non-competitive, quasicompetitive, and competitive approaches to the allocation of budget expenditures, characterizing their key institutional features, the composition of service providers, and the role of the consumer of public services within each model. It is argued that the non-competitive approach preserves resource-oriented financing and maintains the stability of the provider network; the quasicompetitive approach ensures partial optimization of the network and performs an institutional adaptation function; and the competitive approach forms an environment of continuous selection of service providers based on service quality and consumer choice. Empirical evidence from the healthcare sector in Ukraine illustrates the increasing role of the private sector and the weakening of the monopoly of municipal providers as a result of implementing competitive contracting mechanisms. Conclusions. The allocation of budget expenditures can be viewed not only as the distribution of financial resources but also as an instrument for shaping incentives to enhance the efficiency of public service delivery. The proposed classification of budget expenditures based on the method of allocation makes it possible to integrate theoretical understanding of the nature of public spending with the practical needs of budget management. Future research should focus on developing methodological approaches to evaluating the performance of budget expenditures, taking into account the degree of competition in their allocation.
public goods, public expenditures, local finance, competitive approach, public service financing, “money follows the person”.
THE ESSENCE OF DIGITIZATION OF THE FINANCIAL SYSTEM AND ITS SIGNS
Вступ. Цифровізація фінансової системи є ключовим чинником модернізації економіки та підвищення її ефективності. Вона охоплює впровадження цифрових технологій у банківську, платіжну й інвестиційну сфери, сприяючи прозорості, швидкості та доступності фінансових послуг. Цифровізація фінансової системи забезпечує більш інклюзивне, прозоре та ефективне фінансове середовище. На сьогодні в науковій літературі нема єдиного підходу до розуміння економічного змісту цього поняття. Тому дослідження сутності цифровізації фінансової системи та з’ясування її основних ознак набуває актуальності. Мета – дослідити сутність цифровізації фінансової системи та виокремити іманентні властивості, що притаманні цьому процесу. Результати. Досліджено підходи до економічного змісту поняття цифровізації та запропоновано авторське бачення сутності цифровізації фінансової системи. Виокремлено іманентні властивості, що притаманні процесу цифровізації фінансової системи. Висновки. Цифровізація фінансової системи виступає каталізатором економічного розвитку: модернізує фінансову інфраструктуру та стимулює інновації. Це складний багатогранний процес, що передбачає створення нових і вдосконалення діючих інформаційно-комунікаційних й ІТ-технологій та впровадження їх в діяльність фінансових агентів на всіх рівнях фінансових відносин з метою розширення доступності надаваних фінансових послуг, підвищення їхньої якості та ефективності фінансового менеджменту, що сприяє формуванню нової моделі фінансової системи, пришвидшенню соціально-економічного розвитку держави. Introduction. The article reveals the essence of the process of digitalization of the financial system as a multifaceted phenomenon that covers all areas of financial relations and is based on the implementation of modern information and communication technologies. It is shown that digitalization is not only a tool for technological renewal, but also a key factor in increasing the efficiency of the functioning of financial institutions, forming a competitive environment, ensuring transparency and inclusiveness of financial services. Scientific approaches to interpreting the concept of “digitalization” are analyzed, the main areas of its impact on the financial system and the features of its manifestation in modern conditions of economic transformation are identified. It is substantiated that digitalization acts as a catalyst for economic growth, contributes to the innovation of financial activities, expanding the capabilities of financial markets and increasing the level of financial inclusion of the population. The paper identifies key features of the digitalization of the financial system: innovation, comprehensiveness, financial inclusion, technical and technological, virtualization and transparency of the financial space, as well as effective verification of digital data. It is emphasized that the introduction of digital technologies transforms financial flow management models, improves the quality of financial management, reduces transaction costs and provides operational access to financial services for all market participants. The purpose of the article is research into the essence of digitalization of the financial system and identification of the inherent properties inherent in this process. Results. The approaches to the economic content of the concept of digitalization are investigated and the author's vision of the essence of the digitalization of the financial system is proposed. We will highlight the immanent properties inherent in the process of digitalization of the financial system. Conclusions. Digitalization of the financial system acts as a catalyst for economic development: it modernizes the financial infrastructure and stimulates innovation. Digitalization of the financial system is a complex multifaceted process that involves the creation of new and improvement of existing information and communication and IT technologies and their implementation in the activities of financial agents at all levels of financial relations in order to expand the availability of financial services provided, improve their quality and the efficiency of financial management, which contributes to the formation of a new model of the financial system and accelerate the socio-economic development of the state.
ACTUAL ISSUES OF NATIONAL ECONOMY DEVELOPMENT
digitalization, financial system, financial innovations, transformation, inclusion, financial technologies.
DETERMINANTS OF AN INCLUSIVE ECONOMY: FACTORS SHAPING EQUAL OPPORTUNITIES
Вступ. Загострення соціально-економічних диспропорцій, нерівний доступ до ресурсів, відмінності у якості освіти, зайнятості та соціального захисту зумовлюють необхідність пошуку нових моделей розвитку, здатних забезпечити не лише економічне зростання, а й справедливий розподіл його результатів. Саме тому концепція інклюзивної економіки поступово перетворюється на один із ключових напрямів модернізації економічної політики у світі. Інклюзивна економіка розглядає розвиток не лише як збільшення обсягів виробництва чи прибутковості, а як створення умов, у яких кожна людина має можливість реалізувати свій потенціал, незалежно від соціального статусу, місця проживання, статі, віку або інших особистих характеристик. Мета – визначити основні детермінанти інклюзивної економіки, дослідити їхні особливості в умовах глобального економічного простору сучасності. Результати. Подано основні детермінанти інклюзивної економіки, які дають змогу формувати доступний простір із рівними економічними можливостями. Формування інклюзивної економіки – це комплексний процес, у якому поєднуються макроекономічні, соціальні, інституційні та культурні компоненти. Здійснено аналіз взаємозв’язків між інституційними, соціальними, економічними та технологічними факторами, що визначають рівень інклюзивності економічної системи. Особливу увагу приділено ролі людського капіталу, якості державного управління, ринку праці, освітньої інфраструктури та механізмів соціального захисту як ключових драйверів подолання нерівності. Висновки. Інклюзивна модель розвитку вимагає не лише змін у структурі економіки, а й формування нових підходів до державної політики, орієнтованих на підтримку людського капіталу, соціальну мобільність і зниження нерівності. Комплексне врахування цих чинників створює основу для стійкого суспільного прогресу, у якому економічне зростання поєднується із соціальною справедливістю та доступністю можливостей для всіх громадян. Introduction. The exacerbation of socio-economic disparities, unequal access to resources, differences in the quality of education, employment and social protection necessitate the search for new development models that can ensure not only economic growth, but also a fair distribution of its results. That is why the concept of an inclusive economy is gradually becoming one of the key directions of modernization of economic policy in the world. An inclusive economy considers development not only as an increase in production volumes or profitability, but as the creation of conditions in which every person has the opportunity to realize their potential regardless of social status, place of residence, gender, age or other personal characteristics. The purpose of the article is to identify the main determinants of an inclusive economy, to study their features in the conditions of the global economic space of today. Results. The main determinants of an inclusive economy are presented, which allow forming an accessible space with equal economic opportunities. The formation of inclusive economy is a complex process that combines macroeconomic, social, institutional and cultural components. An analysis of the interrelationships between institutional, social, economic and technological factors that determine the level of inclusiveness of the economic system is carried out. Particular attention is paid to the role of human capital, the quality of public administration, the labor market, educational infrastructure and social protection mechanisms as key drivers of overcoming inequality. Conclusions. The inclusive development model requires not only changes in the structure of the economy, but also the formation of new approaches to public policy, focused on supporting human capital, social mobility and reducing inequality. Comprehensive consideration of these factors creates the basis for sustainable social progress, in which economic growth is combined with social justice and the availability of opportunities for all citizens.
economic inclusion, financial inclusion, economic development, financial tools, digital inclusion, inclusiveness, financial security, digital inclusion, digital economy, inclusion.
FROM A RESOURCE-BASED ECONOMY TO A KNOWLEDGE ECONOMY: HUMAN CAPITAL AS THE KEY TO UKRAINE’S PROSPERITY
Вступ. У сучасних умовах глобалізації та прискорених технологічних змін визначальним чинником економічного розвитку стає не стільки фізичний чи природний капітал, скільки якість людського капіталу. Україна, перебуваючи в стані післявоєнного відновлення, стикнеться з подвійним викликом: з одного боку – руйнування промисловості, демографічні втрати та міграція, а з іншого – потреба інтегруватися в глобальну економіку знань. Це зумовлює необхідність переосмислення ролі освіти й інновацій як ключових ресурсів сталого розвитку й конкурентоспроможності. Мета – обґрунтувати необхідність переходу від сировинної моделі розвитку України до моделі, заснованої на людському капіталі, інноваціях та економіці знань, проаналізувати історичні і сучасні приклади взаємозв’язку між розвитком освіти, технологічними трансформаціями й економічним зростанням. Результати. Розглянуто роль інновацій та людського капіталу в процесі переходу України від сировинної економіки до економіки знань у контексті післявоєнного відновлення. Показано, що механічне копіювання інституцій розвинених держав без урахування культурних і соціальних особливостей часто не забезпечує стійкого результату. Наголошено на ключовій ролі внутрішніх чинників – активності громадян, підприємців та інноваторів у формуванні нових ринків, продуктів і робочих місць. Проаналізовано історичну еволюцію людського капіталу та зміну вимог до освіти під впливом промислових революцій. Доведено, що для забезпечення довгострокового процвітання Україна має орієнтуватися на інвестиції у людський капітал, розвиток креативних індустрій, агропереробки, ІТ і наукових досліджень. Визначено, що головним ресурсом відновлення й інтеграції у глобальну економіку знань є не природні багатства, а освічені, креативні та підприємливі люди. Introduction. In the context of globalization and accelerated technological change, the key driver of economic development is no longer physical or natural capital, but rather the quality of human capital. For Ukraine, which is undergoing post-war recovery, this presents a dual challenge: on the one hand, the destruction of industry, demographic losses, and large-scale migration, and on the other hand, the urgent need to integrate into the global knowledge economy. This situation requires a fundamental rethinking of the role of education and innovation as strategic resources for sustainable development and national competitiveness. The purpose of thе article is to substantiate the necessity of Ukraine’s transition from a resource-dependent model of development to one based on human capital, innovation, and the knowledge economy, to analyze historical and contemporary examples of the interrelation between education, technological transformations, and economic growth. Results. The study examines the role of innovation and human capital in Ukraine’s transition from a resource-based economy to a knowledge economy in the context of post-war recovery. It is shown that the mechanical replication of institutions from developed countries without considering cultural and social specificities often fails to deliver sustainable outcomes. Emphasis is placed on the crucial role of internal factors – the activity of citizens, entrepreneurs, and innovators – in shaping new markets, products, and jobs. The historical evolution of human capital and the changing requirements for education under the influence of industrial revolutions are analyzed. The findings demonstrate that, in order to ensure long-term prosperity, Ukraine must prioritize investment in human capital, the development of creative industries, agro-processing, IT, and scientific research. It is determined that the main resource for recovery and integration into the global knowledge economy is not natural wealth, but educated, creative, and entrepreneurial people. Публікацію підготовлено у рамках виконання Науково-дослідної роботи на тему: “Формування людського, креативного та інтелектуального капіталу в умовах економіки знань” в університеті м. Ювяскюля.
human capital, innovation, knowledge economy, education, post-war development.
THE MAIN STAGE OF GEOECONOMIC FRAGMENTATION
Вступ. Після глобальної фінансової кризи 2008–2010 рр. ризик геоекономічної фрагментації (ГЕФ) став основним викликом економічному розвитку, сповільнюючи та підважуючи глобальну торгівлю. Вивчення і розуміння можливих наслідків цього явища стали однією з провідних тем економічних досліджень останнього часу. Основним драйвером ГЕФ є поляризація поглядів ключових глобальних гравців на формат функціонування глобальної економіки. У випадку Сполучених Штатів це найяскравіше проявилося в першу, а особливо в другу каденцію президентства Дональда Трампа, коли односторонні дії у сфері глобальної торгівлі почали виходити на перший план під час вирішення внутрішньополітичних і міжнародних суперечок. Мета – систематизувати й узагальнити ключові наукові роботи з проблематики ГЕФ, виокремити провідні дослідження та подати їх у хронологічному порядку відповідно до розгортання процесу ГЕФ. Результати. Визначено відмінності між поняттями “деглобалізація” та “геоекономічна фрагментація”, окреслено роль політичних рішень у перебудові торговельних зав’язків, інвестицій і глобальних ланцюгів поставок. Запропоновано періодизацію ГЕФ на три ключові етапи: посткризовий період (2008–2016), період загострення політичної конфронтації і консолідації (2017–2025) та сучасна фаза глобальної поляризації інтересів (2025–…). Висновки. Обґрунтовано ймовірність подальшого поглиблення ГЕФ та необхідність більш широкого вивчення цього процесу задля розуміння наслідків для глобальної та вітчизняної економіки. Introduction. Following the global financial crisis of 2008-2010, the risk of geo-economic fragmentation (GEF) has become a major challenge to economic development, slowing down and undermining global trade. Studying and understanding the possible consequences of this phenomenon has become one of the leading topics of recent economic research. The main driver of GEF is the polarization of view among key global players on the global economy/ In the case of the United States, this was evident during Donald Trump`s first and especially second term as president, when unlateral actions in the field of global trade began to come to the fore in resolving domestic and international disputes. The purpose of the article is to systematize and summarize key scientific works on the topic of the GEF, to identify leading studies and present them in chronological order in accordance with the development of the GEF process. Results. The paper highlights the differences between the concepts of “deglobalization” and “geoeconomic fragmentation”, outlines the role of political decisions in the restructuring of trade ties, investments and global supply chains. It proposes a periodization of the GEF into three key stages: the post-crisis period (2008–2016), the period aggravation of political confrontation and consolidation (2017–2025) and the current phase of global polarization of interests (2025– …). It also provides an overview of key publications that have formed the current paradigm of GEF research. Conclusions. The study substantiates the likelihood of further deepening of GEF and highlights the need for broader research into this process to fully understand its implications for both the global and domestic economies.
geoeconomic fragmentation, deglobalization; international trade; geoeconomics, geopolitics; global supply chains, FDI; world economy.
DIGITALIZATION AND SUSTAINABLE DEVELOPMENT AS KEY DRIVERS OF CHANGES IN ORGANIZATIONAL MANAGEMENT TRANSFORMATION UNDER THE CONDITIONS OF BUSINESS TRANSCENDENCE
Вступ. У сучасних умовах глибоких глобальних трансформацій, зумовлених одночасним впливом економічних, технологічних, соціокультурних та екологічних змін, традиційні підходи до управління організаціями втрачають здатність адекватно реагувати на збільшення масштабів невизначеності, амбівалентності і складності. Динамічний розвиток цифрових технологій, зростання вимог суспільства до прозорості, відповідальності та етичності бізнесу, а також загострення кризових явищ – від наслідків пандемії COVID-19 до викликів, спричинених збройною агресією проти України, зумовлюють необхідність переосмислення місії, ролі й управлінських моделей сучасних організацій. У цьому контексті в статті актуалізується концепція бізнес-трансцендентності, що розглядає бізнес як багатовимірне явище, здатне виходити за межі класичної економічної раціональності, інтегрувати соціальну, етичну, екологічну й ціннісну складові у здійснення управління організацією. Водночас цифровізація та сталий розвиток постають не лише зовнішніми викликами, а й потужними драйверами управлінських змін, що формують нові вимоги до стратегування, лідерства й організаційної культури. Досліджено теоретичні засади бізнес-трансцендентності, акцентовано увагу на тому, що бізнес-трансцендентність передбачає управління організацією з урахуванням зовнішніх (воєнний стан, економіка, технології, суспільство, екологія), внутрішніх (політика, культура, стратегія) та трансцендентних (місійність, антикрихкість, довіра) драйверів, що дають змогу забезпечити інноваційність та стійкий розвиток. Здійснено кейс-аналіз трансцендентного управління міжнародними компаніями Patagonia, Unilever і Danone, які інституціоналізували цінності за допомогою стратегій цифровізації, сталого розвитку, ESG-звітності та включення соціальних критеріїв у цілі топ-менеджменту. Наголошено на ролі цифрової трансформації як драйвера ціннісних зрушень, що сприяють формуванню гнучких управлінських структур, прозорості та етичній взаємодії зі стейкхолдерами. Мета – проаналізувати концептуальні засади розвитку інноваційних і стійких управлінських моделей шляхом визначення ролі та впливу цифровізації й сталого розвитку на трансформацію управління організаціями в умовах бізнес-трансцендентності. Результати. Обґрунтовано, що в умовах високотурбулентного середовища, воєнної агресії та глобальних криз традиційні управлінські моделі втрачають ефективність, а концепція бізнес-трансцендентності стає новою парадигмою, яка інтегрує цифровізацію, сталий розвиток, етику та соціальну відповідальність. Показано, що цифровізація та сталий розвиток виступають ключовими драйверами трансформації управління організаціями, забезпечуючи прозорість, адаптивність, ESG-орієнтацію та формування нових управлінських моделей, орієнтованих на багатовимірну цінність. На основі аналізу зарубіжних практик (Patagonia, Unilever, Danone) та сучасних теорій менеджменту запропоновано структуровану модель управління бізнес-трансцендентністю, яка охоплює ціннісно-сенсовий, стейкхолдерсько-екосистемний, стратегічно-трансформаційний, організаційно-процесний, культурно-поведінковий та результативно-ціннісний блоки. Для українських організацій визначено ключові драйвери змін (цифровізація, сталий розвиток, адаптивність, HR-трансформація, партнерства, зміна цінностей), що формують нову управлінську парадигму, орієнтовану на стійкість, інноваційність та активну участь бізнесу у відбудові країни. Висновки. Дослідження доводить, що бізнес-трансцендентність формується як нова управлінська парадигма, у якій організації виходять за межі утилітарної логіки й інтегрують місійність, етичність і соціальну відповідальність у стратегічні рішення. Цифровізація та сталий розвиток визначені ключовими драйверами цієї трансформації, оскільки забезпечують прозорість, інноваційність, гнучкість, стейкхолдерську взаємодію та довгострокову стійкість. Кейс-аналіз міжнародних компаній підтвердив, що трансцендентні підходи можуть бути не декларативними, а стратегічно ефективними, поєднуючи ціннісну логіку з високими фінансовими результатами. В українському контексті, особливо в умовах воєнного стану, бізнес-трансцендентність проявляється як еволюційна потреба та основа для побудови стійких, соціально орієнтованих та інноваційних управлінських моделей, що визначає перспективи подальших досліджень щодо її практичної імплементації у післявоєнний період. Introduction. In the contemporary context of profound global transformations driven by the simultaneous influence of economic, technological, sociocultural, and environmental shifts, traditional approaches to organizational management increasingly lose their capacity to adequately address rising uncertainty, ambiguity, and complexity. The rapid advancement of digital technologies, growing societal demands for transparency, responsibility, and business ethics, as well as the intensification of crisis phenomena – from the consequences of the COVID-19 pandemic to challenges caused by the armed aggression against Ukraine – necessitate a fundamental rethinking of the mission, role, and managerial models of modern organizations. Against this backdrop, the article foregrounds the concept of business transcendence, which conceptualizes business as a multidimensional phenomenon capable of moving beyond classical economic rationality and integrating social, ethical, environmental, and value-based components into managerial decision-making. At the same time, digitalization and sustainable development emerge not only as external challenges but also as powerful drivers of managerial transformation that shape new requirements for strategizing, leadership, and organizational culture. The article examines the theoretical foundations of business transcendence and emphasizes that transcendental management requires operating an organization with regard to external (martial law, economy, technologies, society, environment), internal (policies, culture, strategy), and transcendental (mission-orientation, antifragility, trust) drivers that collectively ensure innovation and sustainable development. A case analysis of Patagonia, Unilever, and Danone demonstrates how leading global companies institutionalize values through digital transformation strategies, sustainable development frameworks, ESG reporting, and the integration of social indicators into top-management performance evaluation. The study highlights the role of digital transformation as a catalyst for value shifts that reinforce flexible managerial structures, transparency, and ethical stakeholder engagement. The purpose of the article is to analize conceptual foundations for the advancement of innovative and resilient management models by determining the role and impact of digitalization and sustainable development on the transformation of organizational management under conditions of business transcendence Results. The study demonstrates that in a highly turbulent environment marked by military aggression and global crises, traditional management models lose their effectiveness, while the concept of business transcendence emerges as a new paradigm integrating digitalization, sustainable development, ethics, and social responsibility. It is shown that digitalization and sustainability act as key drivers of managerial transformation by ensuring transparency, adaptability, ESG-orientation, and the formation of new management models focused on multidimensional value creation. Drawing on the analysis of international best practices (Patagonia, Unilever, Danone) and contemporary management theories, a structured model of business-transcendent management is proposed, encompassing value- and meaning-based, stakeholder-ecosystem, strategic-transformational, organizational-process, cultural-behavioral, and performance-value components. For Ukrainian organizations, key drivers of change are identified – digitalization, sustainable development, adaptability, HR transformation, partnerships, and value reorientation – which collectively shape a new managerial paradigm aimed at resilience, innovativeness, and active business engagement in the country’s reconstruction. Conclusions. The conducted study demonstrates that business transcendence is emerging as a new managerial paradigm in which organizations move beyond utilitarian logic and integrate mission-driven orientation, ethical conduct, and social responsibility into strategic decision-making. Digitalization and sustainable development are identified as the key drivers of this transformation, as they ensure transparency, innovation capacity, flexibility, stakeholder engagement, and long-term resilience. Case analysis of international companies confirms that transcendent approaches can function not as declarative ideals but as strategically effective practices that combine value-based logic with strong financial performance. In the Ukrainian context – particularly under the conditions of martial law – business transcendence manifests as an evolutionary necessity and a foundation for building resilient, socially oriented, and innovation-driven management models, thus outlining the prospects for further research on its practical implementation in the post-war period.
business transcendence, digitalization, digital technologies, sustainable development, management models, drivers, change management, values-based management, managerial innovations.
THE IMPACT OF AUTOMOTIVE MARKET TRANSFORMATION ON THE MACROECONOMIC STABILITY OF NATIONAL ECONOMIES
Вступ. У сучасних умовах автомобільний ринок зазнає системної трансформації під впливом електрифікації транспорту, цифровізації виробництва, посилення екологічних вимог та змін у споживчих моделях. Ці процеси мають вплив не тільки на автомобільну галузь, а й на макроекономічну стабільність національних економік окремих країн. Наслідками такої трансформації є перерозподіл інвестицій, структурні зміни на ринку праці, реформування податкової системи та зміна зовнішньоекономічних орієнтирів. Мета – обґрунтувати вплив трансформації автомобільного ринку на параметри макроекономічної стабільності національних економік, визначити основні виклики і ризики, що пов’язані зі зміною технологічної, фіскальної та виробничої структури галузі, а також узагальнити міжнародний досвід для визначення основних векторів державної політики, спрямованої на забезпечення макроекономічної стабільності в умовах структурної перебудови транспортного сектору. Результати. Розкрито вплив структурної трансформації автомобільного ринку на ключові макроекономічні параметри: інфляцію, зайнятість, державні фінанси, зовнішньоекономічну рівновагу, валютну стабільність, інвестиційну активність, а також соціальну й екологічну безпеку. Проаналізовано коротко- та довгострокові ефекти трансформації. Розглянуто досвід Норвегії, Німеччини, Китаю, США, Великої Британії, які демонструють різні підходи до фіскального стимулювання та регуляторної адаптації автомобільної промисловості в умовах трансформації. Встановлено, що найуспішніші моделі передбачають поєднання короткострокових стимулів для споживачів та виробників із довгостроковими структурними реформами у сфері оподаткування, підтримки зайнятості, розвитку внутрішнього виробництва та інфраструктури. Висновки. Узагальнюючи результати дослідження, сформульовано комплекс рекомендацій щодо державної політики, спрямованої на забезпечення макроекономічної стабільності в умовах трансформації автомобільного ринку. До ключових напрямів такої політики віднесено: модернізацію фіскальної системи; стимулювання перекваліфікації працівників; локалізацію виробництва електротранспорту та його компонентів; створення сприятливих умов для довгострокових інвестицій; підтримку валютної та зовнішньоекономічної рівноваги; забезпечення справедливого доступу до нових транспортних технологій. Introduction. The automotive industry is undergoing a transformation driven by technological progress, environmental demands, and shifting economic conditions. These changes have significant macroeconomic implications, affecting employment, inflation, fiscal systems, trade balance, and investment. The purpose of the article is to analyze the influence of automotive market transformation on parameters of macroeconomic stability of national economies, to identify the main challenges and risks associated with changing the technological, fiscal and production structure of the industry, and to summarize the international experience to develop directions of public policy aimed at ensuring macroeconomic stability in the context of structural restructuring of the transport sector. Results. The research shows that the structural shift in the automotive sector requires a rethinking of fiscal, monetary, investment, and social policies. It identifies short-term risks such as inflationary pressure, unemployment, and fiscal losses, alongside long-term opportunities including innovation-driven growth, energy security, and improved environmental outcomes. The experience of leading foreign automotive market leaders illustrates diverse but effective combinations of consumer incentives and long-term reforms. Conclusions. The study concludes that macroeconomic stability amid automotive transformation depends on a balanced short-term of policy responses and long-term development strategies, supported by proactive and adaptive state governance.
ECONOMICS AND INTERNATIONAL ECONOMIC RELATIONS
automotive market, macroeconomic stability, structural transformation, electromobility, state regulation.
ARTIFICIAL INTELLIGENCE AS A WEAPON IN INTERNATIONAL TRADE: ALGORITHMIC SOVEREIGNTY AND CONTROL OVER STRATEGIC RESOURCES IN THE ERA OF GEO-ECONOMIC WARS
Вступ. У сучасному світі геоекономічних війн штучний інтелект (ШІ) перетворюється на потужну зброю в міжнародній торгівлі, де боротьба за контроль над стратегічними ресурсами – даними, алгоритмами та напівпровідниками – визначає суверенітет держав. Торгівельні конфлікти, такі як американо-китайські “чіп-війни”, демонструють, як ШІ не просто оптимізує процеси, а слугує інструментом для нав’язування залежності, посилення нерівності та фрагментації глобальної економіки. Мета – обґрунтувати теоретичний концепт алгоритмічного суверенітету як ключового інструменту контролю над стратегічними ресурсами в міжнародній торгівлі, з фокусуванням на трендах геоекономічних війн, включаючи розробку фреймворку оцінки (індексу алгоритмічного суверенітету) та пропозиції глобальних регуляторних механізмів для балансу між інноваціями та безпекою. Результати. Проаналізовано концепт “алгоритмічного імперіалізму” як еволюцію геоекономіки, де ШІ стає інструментом неоколоніального контролю. Розроблено оригінальний індекс IAS для оцінки суверенітету країн, застосований до кейсів США, Китаю, ЄС та України. Аргументовано виклики ШІ в торгівлі, включаючи алгоритмічну війну та ескалацію конфліктів, з прогнозами втрат до 10 трлн дол. США до 2030 р. Запропоновано “Глобальний AI-пакт” як механізм регуляції, з рекомендаціями для мінімізації ризиків. Висновки. Дослідження доводить, що алгоритмічний суверенітет є стратегічною необхідністю для збереження конкурентоспроможності в геоекономічних війнах. IAS як інструмент оцінки та “Глобальний AI-пакт” забезпечать баланс між інноваціями та безпекою, зменшуючи фрагментацію торгівлі. Для України це диктує необхідність інвестицій у локальні AI-кадри та інфраструктуру, що сприятиме стійкості та інтеграції у глобальні ланцюги. Синергія теоретичного аналізу та практичних рекомендацій робить ШІ не загрозою, а можливістю для сталого розвитку. Introduction. In today’s world of geo-economic wars, artificial intelligence (AI) is becoming a powerful weapon in international trade, where the struggle for control over strategic resources – data, algorithms, and semiconductors – determines the sovereignty of states. Trade conflicts, such as the US-China “chip wars,” demonstrate how AI not only optimizes processes but also serves as a tool for imposing dependence, exacerbating inequality, and fragmenting the global economy. The purpose of the article is to substantiate the theoretical concept of algorithmic sovereignty as a key instrument for controlling strategic resources in international trade, with a focus on trends in geo-economic wars, including the development of a framework for assessing (algorithmic sovereignty index) and proposals for global regulatory mechanisms to balance innovation and security. Results. The article analyzes the concept of “algorithmic imperialism” as an evolution of geoeconomics, where AI becomes a tool of neocolonial control. An original IAS index for assessing the sovereignty of countries has been developed and applied to the cases of the US, China, the EU, and Ukraine. The “dark side” of AI in trade is argued, including algorithmic warfare and conflict escalation, with losses projected to reach $10 trillion by 2030. A “Global AI Pact” is proposed as a regulatory mechanism, with recommendations for risk minimization. Conclusions. The study proves that algorithmic sovereignty is a strategic necessity for maintaining competitiveness in geo-economic wars. The IAS as an assessment tool and the Global AI Pact will ensure a balance between innovation and security, reducing trade fragmentation. For Ukraine, this dictates the need to invest in local AI talent and infrastructure, which will promote sustainability and integration into global chains. The synergy of theoretical analysis and practical recommendations makes AI not a threat but an opportunity for sustainable development.
artificial intelligence, geoeconomic wars, algorithmic sovereignty, strategic resources, international trade, algorithmic imperialism, digital protectionism, global AI pact, international trade.